EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
#ROMANTISK
#FRISINNET
#GIRLCRUSH
#FRIVILLIG SINGEL
#I ET LANGVARIG FORHOLD
HVORDAN ER KJÆRLIGHETEN?
HVA ER DITT IDEELLE FORHOLD?
- Hei, du kan svare først. - Nei, du først.
Først må jeg møte en som liker meg.
Hva mener du? Du bør møte en du liker.
- Hva? - Hva?
- Dere bør like hverandre! - Dere bør like hverandre!
Når man er ung, vet man ikke hvor mirakuløst det er
å starte et forhold med en som gjengjelder følelsene dine.
Det er nok bare mulig når hele universet hjelper deg.
Etter en stund glemmer du det.
At vi kunne møtes fordi universet hjalp oss.
Jeg har ingen forventninger nå
siden jeg ser par som kommer til politiet etter å ha kranglet.
De spør deg om ditt ideelle forhold.
- Jeg har aldri datet før. - Hva?
Virkelig?
Med det kjekke ansiktet ditt?
Uansett, jeg burde finne en date snart.
Noen vil komme til meg en dag
som en gave uten at jeg må prøve å finne henne.
Spontant.
Han sier det bare fordi han er kjekk.
Tror du virkelig at du møter noen uten engang å prøve?
- Snakker du til meg? - Nei, det er til intervjuet.
- Vi kan snakke uformelt i intervjuet. - Unnskyld oss.
Hva skjer? Vi kommer for sent. Fort.
Å være hensynsfull og gjøre sitt beste teller også.
Romantikk handler ikke bare om spenning.
Så du det?
Kyeong-jun er ekspert.
Jeg ga alltid alt da jeg datet.
Men nå er det for kjedelig.
Det er det viktigste i livet.
Du føler deg ensom på egen hånd.
Hvor betryggende er det ikke
å ha noen på din side i denne store verden?
Da jeg slo opp med Seon-yeong, fortalte jeg henne dette:
"Kom til meg når du savner moren din."
Men nå vil jeg si dette til henne:
"Gå rundt
og gjør alt du vil.
Når du er ferdig,
la oss date én gang til."
Hun vet ikke hva det betyr.
Det gjør hun ikke.
Akkurat som hun ikke visste det da.
Byggingsarbeidet ble forsinket fordi jeg måtte flytte trappen.
Vi var bekymret for forsinkelsen.
Men dette ser mye bedre ut enn tidligere.
Jeg trodde de ville lage oppstyr.
Men du klarte det.
Jeg er stolt. Bra, Jae-won.
De ga oss en eske mandariner.
Hei, hva tok du meg for? Du godeste.
Det er over, ikke sant?
- Ikke gjør noe dumt igjen. - Ok. Det skal jeg ikke.
Gi meg bilnøklene. Jeg åpner bagasjerommet.
Vi trenger ikke nøkler.
Sikt mot midten og bruk foten.
Hvordan er det mulig?
Har du ikke prøvd det?
Kan bilen min også gjøre dette?
Selvfølgelig, idiot.
Siden vi er her, kan vi se på husene i Gapyeong.
Vi kan ikke. Vi har et møte med Eun-o.
Når?
Du skulle ha sagt fra på forhånd om vi hadde et møte kl. 14.
Det var du som kastet bort tiden vår ved å komme hit
selv om de hadde tilbudt seg å besøke oss.
Hun kan vente.
- Hun er uansett vennen min. - Kyeong-jun.
Jeg skal gi deg råd som en med mer erfaring i livet og arbeid.
Det du gjør er maktmisbruk.
Hva snakker du om?
Du får henne til å vente!
- Du er høy på makt! - Ok, vær stille!
Jeg akselererer. Hold deg fast.
ARKITEKTUR OG FOLK
Jeg kom for tidlig. De vil tro jeg er desperat.
Det er jeg som får betalt, så jeg bør komme tidsnok.
Vær modig. Vær selvsikker.
- Jeg er ikke lenger dumme, gamle… - Eun-o.
Den gamle Eun-o var ikke dum.
Jeg var aldri dum.
Den gamle deg. Den nye deg. Begge er Eun-o.
De er begge Eun-o.
Hun har rett.
Gammel eller ny, jeg er fortsatt Lee Eun-o.
Jeg kan gjøre en feil i dag eller ødelegge festen i morgen.
Men det går bra.
Jeg klarer det.
For å oppsummere tar hele arrangementet slutt rundt kl. 19.
Her er detaljene. Ta en titt.
Arbeiderne våre ga
en sjenerøs vurdering av ideen "en tur rundt i nabolaget".
Jeg vet det. Vi sa noe lignende da vi bygde dette.
- "Et sted å eldes vakkert." - Du har rett.
Det som slo meg da jeg bygde det,
var et almetre.
Du vet hvordan landlige områder
alltid har et område der naboene samles for å slappe av.
Akkurat. Det er som en alm
som alltid er der, samme når du besøker.
"Det hadde vært fint med en bygning
jeg kan gå til når jeg går tur."
Sånn kom jeg på dette prosjektet.
Jeg hørte at det er derfor hovedattraksjonen blir som et talkshow.
Men vil han og jeg gjøre en god jobb?
Dere skal få snakke om hvordan dere bygde det.
Cateringtjenesten og opptredenen blir mer uformell enn fancy.
Er det derfor vi skal ha leirbål og bakte søtpoteter?
Dette er unikt.
Interessant. Jeg liker det.
Mr. Park, et øyeblikk.
Kommer. Fortsett diskusjonen.
- Ok. - Å, ja, Kyeong-jun.
Se om vi får lov til å tenne bål der.
De sier kanskje nei.
- Ok. - Takk.
Organiser det som planlagt. Bare send oss et detaljert budsjett.
Eun-o.
- Hva synes du? - Om hva?
Du stirret på ham.
- Er han kjekk? - Hva snakker du om?
Ok, hva skal vi gjøre?
La oss se. Ring rådhuset.
Spør om de kan senke vanntrykket.
Hvis ikke, må vi installere en ventil.
Mr. Park. Ett minutt.
- Hva er det? - Vi skal ut.
- Hvor? - Spise pizza hos Rin-i.
Greit.
- Vi ses. - Kom igjen.
Se på balkongen. Vi burde gjøre noe med den.
Ta-da!
- Umulig. - Umulig.
Lagde du denne selv?
Smaken er enda bedre. Spis.
Hvordan er den?
Hvor mye er premien i oppskriftskonkurransen?
- Fem millioner won. - Du vinner.
Jeg vedder dobbelt.
Dere planla vel dette? Hvorfor er dere så snill?
Nei. Den er objektivt kjempegod.
Fyllet er lagt på perfekt.
Du har god estetisk sans.
Hva heter denne pizzaen?
Jeg må tenke på det.
Ikke bekymre deg. Du har en markedsfører her.
Og en forfatter. Skal jeg tenke litt?
Hei, vent litt. Jeg kommer på noe nå.
Vent.
Vent. Får vi noe i gjengjeld?
Ja visst.
Jeg spanderer et godt måltid hvis jeg vinner.
Du burde invitere Jae-won også.
Hei, Eun-o. Mens du jobber med ham,
hvorfor prøver du deg ikke på ham?
Dere så på hverandre på kontoret.
Hva var det for?
KALDBRYGGET KAFFE
Er dette produktplassering? Må jeg?
Jeg skal gjøre mitt beste.
Produktplassering.
Her. "Klem og bland med vann"?
Så lett.
Greit. Bare klem sånn.
Hvorfor tror du han ga meg smykket?
Jeg mener… Hva betyr dette?
Jeg vet ikke.
Hva kan det bety?
Det smaker så friskt.
Det var ikke noe brev heller.
Hvorfor i all verden
var dette i kofferten min?
Kanskje han glemte det der ved et uhell.
Hvis det er tilfellet,
burde hun ha gitt det til meg tidligere. Er du ikke enig?
- Er dette til meg? - Ja, det er til henne.
Jeg kjøpte det så snart jeg kom tilbake til Seoul
for å gi det til Seon-a ved Cheonggyecheon.
Jeg fikk aldri møte henne,
men jeg beholdt det.
Jeg klarte ikke å kaste det.
Jeg er vanligvis veldig nonchalant, men…
Jøss.
Det plager meg.
Hva plager henne? Er hun ikke opptatt med å finne seg selv?
For å være ærlig…
Det med at hun skulle finne seg selv…
Jøss.
Jeg burde gi det til ham neste gang.
Hvordan kan jeg overtale henne?
Jeg bare…
Jeg gjorde alt jeg kunne.
Det var ikke engang noen lapp,
så jeg aner ikke hva det betyr.
Spiller det noen rolle?
Hvis jeg ikke la igjen en lapp, er det vel opp til henne å tolke det?
Skal jeg ringe ham?
Nei. Jeg svarer ikke når hun ringer. Aldri.
Se på dette. Jøss.
VAKKER IDIOT
Nei. Jeg svarer ikke.
Personen du ringer er ikke tilgjengelig.
- Vennligst ring… - Hva er dette?
Hva skal jeg gjøre?
Er det ikke åpenbart? Hun burde følge hjertet sitt.
Hvorfor spør hun?
Hva er dette?
Kyeong-jun er utrolig.
Den bygningen er hans verk. Er han ikke utrolig?
Det er virkelig utrolig.
En venn bygget denne bygningen og er vert for innvielsesfesten.
De har til og med en bokkafé.
Blir det ikke perfekt om du selger den neste romanen din der?
Du burde også bli med.
Jeg?
Jeg blir fast kunde.
Det er fantastisk. Kom igjen.
Vent. Skal de ha deltidsansatte?
Det hadde vært flott om jeg kunne jobbe her.
Hvordan skal du klare fire deltidsjobber?
Hvorfor ikke?
- Eun-o, walkietalkien din. - Takk.
Kan du flytte fotosonen utenfor?
Harmonien mellom bygningen og naturen er viktig,
så du må fange den i ett bilde.
- Ok. - Takk.
- Kan du sjekke videoene ovenpå? - Greit.
Eun-o.
Jeg skal sjekke opplevelsessonen ovenpå.
- Hent walkietalkien din senere. - Ok.
Hun ser profesjonell ut.
Du hadde et strålende smil
Som på bildet jeg stirret på Utallige ganger
Hva skal jeg gjøre med hjertet mitt?
Hva skal jeg gjøre med kjærligheten min?
Kvelden din
Stjernen din
Jeg elsket deg fra første stund
Du ser flott ut i dag.
Jeg er litt opptatt nå, så vi ses senere.
Ok.
Hva ser du på?
Sjekk maten og drikken i første etasje senere.
Greit.
- Noe å melde? - Nei.
Det akustiske bandet opptrer som planlagt.
De ulike hendelsene går som planlagt.
Men dette rommet har for mange mennesker.
Da deler vi dem i to grupper.
Ok.
Dette er overvåkingsrommet.
Del publikum i Galleri to i to grupper.
Takk.
Takk for at du tok deg tid.
Bare hyggelig.
- Jae-won. - Hallo.
Sir, dette er sønnen min.
- Hallo, jeg er Park Jae-won. - Du godeste.
Ikke rart du skryter av sønnen din.
Dette er et fantastisk sted. Gratulerer.
Takk.
- Greit. - Ok.
- Greit. - Ha det.
- Pappa.
Jeg er opptatt, så jeg bør gå.
- Greit. Vi ses. - Ok.
Onkel.
Dette er kjæresten min.
- Hallo, jeg er Suh Rin-i. - Hyggelig å møte deg.
Sa vi ikke hei et par ganger foran kontoret mitt?
Jo, vi har møttes et par ganger.
Jeg ville introdusere henne.
Jeg har hørt mye om deg. Kanskje litt for mye.
Hver gang han snakker om deg, lyser øynene hans.
Jaså?
Jeg ser alltid på deg sånn.
Dere er fortsatt forelsket etter alle disse årene.
- Det er fint å se. - Takk.
Forresten, hva driver du med?
- Å, jeg… - Akkurat.
Du forbereder deg til mastergrad.
Kyeong-jun har sagt det før, men jeg glemmer det.
Professor Park.
Det var hyggelig å møte deg. Vi ses neste gang.
Greit.
- Mr. Choi. - Ja, sir?
Vi kan snakke senere.
SNAKK OM PLASS
Ok.
Vi hadde mange kriser.
Men vi klarte å beseire dem
takket være
denne standhaftige mannen som plaget alle han jobbet med.
Lagleder Park Jae-won.
Jeg nekter å erkjenne noe annet ved ham.
Utholdenheten hans er det eneste jeg anerkjenner.
Hallo, jeg er Park Jae-won, mannen som plager kollegene sine.
Hyggelig å møte dere.
Sammenlignet med den jeg elsker mest,
og respekterer nest mest, presidenten vår,
og utallige seniorer, mangler jeg erfaring og visdom.
Derfor har jeg ikke noe valg
enn å være standhaftig.
Jeg tror på uttrykket: "Oppriktighet vinner."
Det kan brukes til både bygninger
og å bygge forhold med folk.
Derfor
vil jeg ikke skuffe de som stoler på meg.
Jeg holder deg når du faller.
Så ikke vær redd, og fokuser på bølgene.
Jeg skal fokusere på deg.
Eun-o, kom til overvåkingsrommet.
Ok. Jeg er på vei.
Takk!
- Godt jobbet. - Takk, pappa. God natt.
- Avslutt det vel. - Ja, onkel.
- Kom deg trygt hjem. - Ha det.
Godt jobbet. Gå hjem nå.
- Hva med deg? - Jeg blir her og ser dem rydde sammen.
Feltteamet tar seg av det.
Akkurat. Kan du kjøre Eun-o?
Jeg kjørte henne hit, så hun trenger skyss hjem.
Greit. Ikke bekymre deg.
- Ha det. - Ha det.
- Bra jobbet, Kyeong-jun. - Du også.
Unnskyld. Vet du hvor Ms. Lee er?
- Jeg så henne gå ut. - Ok. Takk.
Hvem er det?
Jeg tror jeg drakk for mye vin.
Hvorfor er det så kaldt her? Hei, skru på varmen.
Å, den er på.
Hvorfor er jeg så kald?
Hører dere på meg?
Så det er på grunn av stemningen mellom dere to.
Stemningen her er like kald som Sibir.
Kranglet dere?
Pokker.
Kan vi snakke?
Takk for at dere kjørte meg. Ha det.
- Ha det. - Ha det.
Det virket alvorlig.
Hva mente han?
Fortalte du faren til Jae-won at jeg skulle studere til master?
Det var det jeg sa til ham
da han spurte meg om deg.
Hvorfor sa du det?
Det er ikke sant.
Rin-i.
Når folk spør meg hva kjæresten min jobber med,
vet jeg ikke hva jeg skal svare.
Bare si at jeg jobber deltid.
Hva er galt med det?
Jeg vil ikke fortelle dem det.
De vil fortsette å spørre om deg.
"Hvorfor jobber hun fortsatt deltid?
Hva studerte hun?
Gikk hun på universitet?"
Man hører det hele tiden.
Er ikke du også lei?
Det er irriterende å forklare.
Men hva så? Det er sånn jeg lever.
Men jeg hater å fortelle det.
Derfor løy jeg.
Jeg vil ikke forklare til dem som ikke kjenner deg.
Og…
Jeg liker ikke livsstilen din heller.
Hva mener du?
Jeg synes du burde ta en mastergrad
eller finne en fast jobb.
Jeg vil at du skal ha en god jobb.
Hvorfor?
Hvorfor må jeg det?
- Rin-i. - Kyeong-jun.
Det virker som om du ikke vet noe om meg.
Glem andre.
Det er du som vet minst om meg.
Jeg vil leve på det jeg virkelig trenger i stedet for å ha mange ting.
Jeg trenger ikke noe bare fordi alle har det.
Den livsstilen kler meg ikke.
Så jeg vil ikke ha én jobb i mange år.
Jeg tjener mindre penger, men jeg foretrekker å ha mer fritid.
Jeg har kanskje ikke en ordentlig jobb,
men jeg liker å leve et minimalistisk liv.
Vet du ikke hva jeg mener?
Jo, men jeg er bekymret.
Hvorfor er du det? Det går bra, Kyeong-jun.
Jeg jobber like hardt som alle andre,
og jeg elsker den jeg er nå.
Jeg forstår ikke hvorfor du er så bekymret for meg.
Så det går bra?
- Ja, jeg… - Du fikk plutselig sparken.
Hvordan er det greit for deg?
Da finner du en ny deltidsjobb for å få endene til å møtes.
Du vet aldri når du får sparken igjen.
Men det går bra?
Det føles ikke bra å se deg sånn.
Det gjør meg rasende at du ble behandlet sånn.
Rin-i. Jeg ber deg ikke om å få en godt betalt jobb.
Jeg kan tjene penger.
Jeg hater at folk ser ned på deg
og behandler deg dårlig.
Dessuten kan du ikke jobbe deltid for alltid.
Tror du at du kan håndtere flere deltidsjobber
når du er over 40?
Rin-i.
Du kan ikke fortsette å leve sånn.
Ok, Kyeong-jun.
Jeg forstår hva du føler.
Men én ting.
Du tror kanskje at livsstilen min ikke har noe mål,
men jeg har bestemt meg for dette.
Det er sånn jeg lever. Dette er livet mitt.
Jeg jobber hardt for å være lykkelig.
Jeg sier ikke at du ikke jobber hardt. Men verden…
Hva verden synes om meg spiller ingen rolle!
Det som knuser hjertet mitt er
at du har tenkt det om meg hele tiden.
Du tok meg for et skjødesløst barn som ikke kunne ta vare på seg selv.
Det er det du har tenkt om meg.
Det er ikke sant.
Jeg trodde du ville forstå meg.
Jeg trodde du respekterte og støttet meg
fordi du er Kyeong-jun, ikke en annen.
Men hvis det ikke stemmer…
Hvis det ikke er sant,
hvorfor skal vi fortsette å treffes?
Hei.
Stopp der.
- Det holder. - La oss slå opp.
Rin-i.
La oss slå opp.
Du avviser meg.
Du avviser hele livet mitt.
- Jeg sa det ikke var det! - Du løy til onkelen din!
Du vet ikke hvorfor jeg dro fra mamma og kom hit.
Det er sant at jeg kom fordi jeg var bekymret for Eun-o etter at hun forsvant.
Men også fordi
jeg var ikke trivdes der på grunn av mamma.
Hun løy til alle om meg også.
Hun sa…
…at jeg var niesen hennes, ikke datteren.
Hun benektet det hele tiden.
Jeg vil slå opp.
Ikke kontakt meg igjen.
Jeg…
…vet fortsatt ikke
hva slags person jeg er.
Jeg er ikke den Yoon Seon-a du kjenner.
Når du finner ut hvem jeg virkelig er, vil du kanskje angre.
Jeg er fortsatt en feiging. Jeg er klønete.
Jeg er et vrak.
Ja. Du har rett.
Du vet fortsatt ikke hvem du er.
Du er sjenert.
Det er jeg.
Men…
Jeg skal ikke late som jeg er tøff lenger.
Jeg er redd og nervøs.
Men…
Jeg skal prøve å fortelle deg det jeg føler.
Jeg er fortsatt et vrak.
Jeg er ikke den Yoon Seon-a du kjente.
Jeg er fortsatt ikke den beste versjonen av Lee Eun-o.
Det er utallige ting jeg må fikse.
Er det fortsatt…
…greit for deg?
For å være ærlig…
…vurderte jeg å sende henne et brev med smykket.
Men jeg tenkte det var bedre for henne å tolke gaven selv.
Det jeg prøver å si er…
Eun-o, det er noe jeg ikke fortalte deg.
Den gamle Eun-o som var snill og rolig,
Seon-a som jeg forelsket meg i,
og den nåværende Eun-o som dukket opp foran meg…
De er begge deg. De er begge Lee Eun-o.
Kvinnen jeg forelsket meg i,
er fortsatt inni deg.
Er det fortsatt
greit for deg?
"Mens du sakte oppdager deg selv,
lærer jeg sakte om deg også.
Jeg gjør mitt beste for å elske deg ordentlig."
Det var det det betydde.
Jeg håper hun finner ut av det.
Når det gjelder tingene du ville fikse…
I stedet for å fjerne dem,
hva om vi blir kjent med dem sammen?
Først…
Dating.
La oss finne ut hva det betyr først.
Ok?
Hvorfor er jeg nervøs? Dette er ikke engang det første kysset vårt.
Jeg også.
Hjertet mitt holder på å eksplodere.
Hva tror du romantikk er?
En reise for å finne mitt sanne jeg.
Jeg har endelig lært hvordan det føles
å virkelig elske noen.
Det var veldig trist og smertefullt.
Derfor er det mer verdifullt og noe å verdsette.
Det er for vanskelig for meg.
To personer møtes
og viser hverandre sine dypeste følelser
og sine verste øyeblikk,
for så å bli ett.
- Er det ikke sånn? - Det er fascinerende.
Jeg hatet dumme meg, så jeg løp og gjemte meg.
Men jeg er ikke redd lenger.
Jeg er et vrak, men hvis han er ved min side,
vil jeg være modigere og ta tyren ved hornene.
Det er urettferdig.
Jeg innrømmer at jeg tok feil,
men jeg vil ikke avslutte det sånn.
Jeg tror ikke det er noen spesielle forhold.
De kan ta slutt når som helst.
Bestefars siste brev er som en bro mellom Rin-i og meg.
Det er dette.
Jeg forteller det neste gang.
Uansett, på grunn av dette brevet
er bruddet vårt…
…litt vanskelig å akseptere.
Hvis det er en grunn til å slå opp,
tror jeg at jeg bør gjøre det.
Et forhold er som en krig.
Det er lett å starte, men det er aldri lett å avslutte.
For øyeblikket er forholdet som en våpenhvile.
Ikke over ennå.
Seon-yeong, ikke gi opp.
Avslutt våpenhvilen og fortsett å lete.
Når du er utslitt,
kom og spør meg igjen:
"Liker du Eun-o?"
Vi kan treffes
med den unnskyldningen.
Vi er offisielt et par fra i dag.
Hva skal vi gjøre?
- Først… - Ja.
Bruk navnet mitt.
Hva heter du? Ms. Lee Eun-o.
Eun-o.
Lee Eun-o!
- Stille! - Eun-o!
Ok, jeg skal slutte.
- Eun-o. - Hva?
Kom igjen.
Det snør.
Jøss, det snør.
- Liker Eun-o snø? - Ja, like mye som regn.
Hva annet liker hun?
- Solfylte dager. - Ok.
- Varm latte. - Ok.
- Kattepoter. - Jeg skjønner.
- Å gå tur med noen. - Ok.
Duften av syriner.
- Og… - Og?
Og
Park Jae-won.
Hva?
Hvordan kan Yoon Seon-a være Eun-o?
Så Yoon Seon-a er faktisk vennen min, Eun-o?
Hei. Pokker. Det er tull. Hvordan går det an?
Tuller du? Jeg hadde visst det om det var sant.
Vet alle utenom meg det? Hvem vet det?
Vent.
Vent litt. La meg ta en telefon.
Geon tar ikke telefonen.
Vent, la meg ringe Rin-i.
Vent.
Jeg burde ikke ringe henne.
Hun tok telefonen. Vær stille.
Hallo?
Jeg hører en mannsstemme.
- Er dette nummeret til Rin-i? - Ja, det er det.
Hvem er du?
Hvor er Rin-i?
Tekst: Viljar Soiland