EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
#ROMANTISK
#FRISINNAD
#TJEJFÖRÄLSKELSE
#FRIVILLIGT SINGEL
#I ETT LÅNGVARIGT FÖRHÅLLANDE
HUR ÄR DET MED DIN KÄRLEK?
Vad gör man med minneslådan när man har gjort slut?
- Minneslådan? - Jag behöll till och med biobiljetterna.
Eftersom de är värdefulla minnen.
- De påminner mig om honom. - De torterar mig.
Det är det största problemet efter ett uppbrott.
Jag bryr mig inte om saker.
Jag bryr mig inte om dem, men jag borde få tillbaka dem.
Varför vill du det? Det är bara saker.
Okej. Vi kan behålla
våra kära minnen i våra hjärtan.
Det var precis så jag kände.
3 ÅR TIDIGARE
- Ta av den. - Ta av vad?
Vi gjorde precis slut. Ta av den.
Nu börjar du igen. Att göra slut har inget med det att göra.
Jag köpte jackan du har på dig
under min resa till USA.
Ta av den.
Okej. Jag tar av den.
- Tröjan också. - Är du galen? Det är vinter.
Det var vår matchande tröja. Ta av den.
Det var jag som köpte…
- Ta av den. Nu. - Jösses.
Du tänker på mig när du bär den.
- Det vill jag inte. Ta av den. - Kom igen.
Ta av dig skorna också.
Strumporna också.
- Varför skulle jag? - Jag köpte dem åt dig.
- När köpte du strumpor? - Jag fick dem med Musse Pigg-strumporna.
Jaså? De med smileys också?
Dina hade hål, så jag köpte dem åt dig.
Inte strumporna.
Fötterna
är som det andra hjärtat.
Sätt på dig dem. Du måste frysa.
Det är okej.
Jag går barfota med flit.
Det är bra för en.
Jag såg er bråka på gatan med jokbal.
Gjorde du?
Tack. Jag tar på mig dem.
Vill du ha på dig den här?
Jösses. Tack.
- Vänta, den här tröjan… - Den är från mitt gymnasium.
- Daeun-gymnasiet? - Ja.
- Fotbollslaget? - Fotbollslaget?
Daeuns anda är full av energi och passion
Sprid Daeuns anda över världen
- Skjut, spring - Skjut, spring
- Gör mål - Gör mål
- Spring, slåss - Spring, slåss
- För vårt Daeun - För vårt Daeun
- Daeun! - Daeun!
- Trevligt att träffas. - Detsamma.
Jag fattar inte att du har kvar den. Tog du examen i år?
Nej, för fem år sen.
Jag tog examen för sex år sen. Jag har också en sån hemma.
Inte konstigt att du såg bekant ut.
Var inte du målvakt?
Nej, han ser bara ut som jag.
Jag satt alltid på bänken och hejade.
Jag gillade inte att svettas.
Oh Dong-sik, anfall, år 24.
Jag förstår. Trevligt att träffas.
- Världen är liten. - Jag hjälper gärna till.
Bär du alltid runt på det här?
Nej, jag klarade inträdesprovet till polisen idag.
Så jag flyttar ut ur min enrummare.
- Grattis. Jag menar det. - Tack.
Det är intressant. Jag lämnade lägenheten med mina saker
när jag såg dig bli slagen med en väska.
Det krossade mitt hjärta.
Det måste ha varit för att vi är alumner.
Jag köpte den väskan till henne.
Har du fått stryk med en väska du köpt?
Hon hade definitivt krut i sig.
Det är okej. Allt kan hända i livet.
Vilket sammanträffande att vi träffades idag.
Ska vi ta en drink?
Kom igen. Jag bjuder.
- Tack. - Okej.
Den dagen tog vi tre rundor.
Jag saknar det.
Vi blev fulla och åkte till skolan den kvällen.
Vi spelade fotboll utan boll på planen.
Det var roligt. Jag svettades inte.
Hade du kul efter vårt uppbrott?
Förbannat. Jag borde ha tagit av dig byxorna också.
Om han är Geons alumn är han också min alumn.
Han patrullerar säkert nånstans i Seoul nu.
- Förbannat. Jag är så arg. - Vi ses nån gång.
- Av en slump, som då. - Kang Geon, den idioten.
Vi är ämnade för varandra.
Ja, om du träffar honom igen. Gift dig med honom.
Hur är det?
Jag har kvar dina sandaler och din tröja.
Du får dem om vi ses.
Jag slängde allt som hade med honom att göra.
Jag kan inte slänga nåt, än mindre ta av mig ringen.
Det är bättre att slänga det.
Det är bättre att lämna tillbaka det.
Vad är poängen med att få tillbaka det? Jag skulle ändå slänga det.
- Vem bryr sig om ena parten slänger det? - Hjälper inte det till med uppbrottet?
Jag känner dig, Kyeong-jun. Var ärlig.
Du åkte inte dit för att göra slut den dagen.
2 ÅR TIDIGARE
- Måste du göra det när jag jobbar? - Men du ville inte träffa mig.
Vi gjorde slut. Varför skulle jag träffa dig?
- Varför svarar du inte? - Vi gjorde slut.
Allt det här då?
Jag messade dig. Släng det.
Jag svarade. Jag kan inte slänga det.
- Okej. Då gör jag det. - Vänta. Förlåt.
Allt är mitt fel.
Varför säger du det nu?
Du ville avsluta det ordentligt.
Var det inte därför du tog med allt jag gav dig?
Det var en lögn.
Jag låtsades att jag var okej.
Jag vill inte göra slut.
Jag tog med den här som en ursäkt.
Jag är här för att bli ihop igen.
Jag vill inte.
- Lämna den och gå. - Nej.
Det kommer mer.
Jag har mycket kvar att ge dig.
Det måste du också göra.
Vi måste träffas tio gånger, nej, mer än det.
- Minst ett dussintals gånger. - Du borde ha tagit med allt.
Det blir för tungt för dig.
Vet du hur tung den är?
Du sa åt mig att krama den när jag tänkte på dig.
Nallen du gav mig på vår hundrade dag.
Den var för stor att bära.
Växten du gav mig är kvar på mitt kontor.
Jag måste hämta jackan du köpte på kemtvätten.
Om jag hämtar det blir det mer än en låda.
Jag måste hyra en lastbil.
Ta bilen.
Kör hem allt till mig med din bil.
Så jag får åka till ditt område alltså?
När vi bråkade och gjorde slut
sa du åt mig att inte göra det.
Du ville ju lämna tillbaka allt.
Som du sa, jag kan inte bära hem det själv.
Det är sant.
I så fall, får jag sova över hos dig?
Vi gjorde slut. Varför skulle du sova över?
Jag vill inte göra slut.
Om du inte vill att jag sover över
träffas vi tio gånger till hemma hos dig.
Jag kommer med en låda i taget när vi träffas.
Nästa gång vi ses,
ska vi gå till din favoritrestaurang?
Vad är det där?
- Minns du inte den här? - Köpte jag den till dig?
Du köpte den när vi var på nöjesparken
första gången tillsammans.
Gjorde jag?
Varför behöll du allt det här? Det var länge sen.
Istället för att gå till restaurangen,
vad sägs om en dejt på nöjesparken?
Jag kan ha den här på mig hela dagen.
Okej,
vänta här tills mitt skift är slut.
Då tänker jag om kring uppbrottet.
Menar du det?
Tack, frun.
När jag såg pannbandet
minns jag hur kul vi hade.
Det var målet.
"Vi älskade varandra. Nej, vi älskar fortfarande varandra."
Förvandla kris till möjlighet.
Jag är proffs på det.
Jag vill fråga henne en sak.
Tja…
Jag sa att jag slängde allt.
Jag har inget som har med honom att göra.
Jag hade kameror.
Jag tog med några när jag var i Yangyang.
Men jag har dem inte…
längre.
Okej.
Okej. Det har gått två veckor.
Brädorna är nästan klara
och jag går vidare till nästa steg.
- Så nästa… - Vad gör du?
- Har du fler beställningar på träbrädor? - Ja.
- Har du två beställningar? - Ja. Två brädor.
Hinner du klart innan du åker till Seoul?
Ja, jag tror det.
Vad är det?
Polaroidbilder. Jag ville ta några bilder.
- Jag vill också ta bilder med den här. - Vänta.
Den är förstörd.
Här är den.
Vänta.
Så här. Ta en bild.
- Trycker jag på knappen? - Ja.
- Fotar du mig? - Ja.
Ett, två, tre.
Och nu
måste du ta ut filmen härifrån.
Du måste bara vänta.
- Måste jag vänta? - Ja.
Medan jag väntar tar jag bilder med den här också.
Filmkameran?
Den är svårhanterlig.
Du måste lära dig kamerans känslighet,
förstå slutartid
och känna till bländaren inom fotografering.
Glöm det. Kom hit.
- Titta. Det här är fokusen. - Okej.
Använd den för att justera fokus.
- Det är suddigt, va? - Ja.
Skruva loss den. Man ser två bilder i mitten.
- Ja. - När de överlappas är det i fokus.
Jag ser tydligt nu.
- Gör du? - Ja.
Bra jobbat. Du har talang för det här. Du är smart.
Visa mig det då.
En puss?
- Det är så fint väder idag. - Så fint.
Vill du ha?
- Låt mig försöka. - Okej.
Här. Sätt händerna här. Sakta ner.
Snabbare? Nu kör jag.
Jag svimmade nästan!
- Jag släpper nu. - Nej.
- Nej, inte än. - Jag släpper nu.
Nej, inte än.
Kom igen!
Okej. Nu kör jag.
Ett, två, tre.
Posera.
Ett, två, tre.
Klar?
Så fint.
Ett, två, tre.
- Jag blöder. - Var då?
- Jag ljög. - "Jag ljög?"
VI GIFTE OSS
Justera fokus så att byggnaden…
- Jag tror att den är i fokus. - Jaså?
Okej.
Det är oskarpt.
Jae-won. Kom ut nu!
Vad är det?
Vad gör du? Sluta filma mig.
Filma mig inte. Jag ser svullen ut.
Ta ner handen. Titta hit. Le.
- Le? - Jösses, du ser fantastisk ut.
- Vänta. - Va?
- Vi kan inte ta selfies med en manuell… - Ett, två, tre.
Jag har inte kamerorna.
Det är hon som har dem.
Jag gav dem till henne eftersom hon älskade dem.
- Hej. - Ta-da.
Tack!
Jösses, jag tror honom inte.
Han gick igenom mycket för kamerorna.
Gav han henne sina kameror?
- Jae-won, av alla människor? - Exakt.
Jag bönade och bad, men jag fick inte låna dem.
Den Jae-won vi känner hade väl köpt en ny åt henne?
Så Yoon Seon-a har kamerorna nu?
Alla tre?
Gav han henne verkligen alla sina tre kameror?
Jae-won är onödigt romantisk.
Okej. Jag är onödigt romantisk. Nöjd nu?
Sak samma.
Jag vill veta vad hon gjorde med mina kameror.
Men fröken Yoon Seon-a sålde dem säkert.
Varför skulle hon sälja dem?
Om hon tittar på intervjun
vill jag säga det här till henne.
Får jag det?
VAD?
Okej.
Nu kör jag.
OKEJ, VISST
Hej.
Sålde du verkligen mina kameror?
TILL YOON SEON-A
Om du sålde dem,
vad gjorde du med pengarna?
Köpte du mat? Gick du ut och drack? Shoppade du?
Varför gör du så här mot mig?
Gör inte så. Man får inte leka med en person…
Jösses. Förbannat.
Varför gjorde du så mot mig?
Jag var kär i honom i två månader.
Jösses. Allvarligt.
Bara tanken på henne gör mig förbannad.
Allt var en lögn…
…förutom min kärlek till honom…
Jag menar…
Snälla, hitta henne. Hon heter Yoon Seon-a.
Hon är söt, men elak.
Vilken nolla. Jösses, han är patetisk.
SÖT, MEN ELAK
Jag var uppriktig då.
Men det spelar ingen roll nu.
Det tillhör det förflutna.
Jag ska inte se tillbaka på mitt förflutna.
Min nutid är viktigast nu.
MARKNADSFÖRINGSBYRÅN O3
Vi slänger väl allmänt skräp idag?
Det frågar du varje dag.
Skräp på jämna vardagar, återvinning på udda.
Jag var sugen på pasta idag. Tack.
Ta det efter maten. Vi har inte ätit än.
Låt mig ta hand om min hud först.
Ett ögonblick.
- Är nudlarna klara? - Kasta den.
Titta.
De behöver lite mer tid.
Vad gör du? Det är smutsigt.
Ursäkta? Så gör italienska kockar.
Nej. Jag jobbade på en restaurang som serverar all möjlig…
All möjlig vad?
Nej, glöm det.
- Vill du ha vin? - Visst.
Det är inte kylt.
Jag ställer det i kylen.
Kyl det med is.
Förresten, vad är det här i kylen?
Det är konstiga saker i vinlådan.
Är inte det här filmrullar? Alla är väl använda?
Varför la du dem där?
Okej. Den passar perfekt.
- Varför la du dem i kylen? - Jag vill inte att färgerna ändras.
Jag framkallar dem på mitt vanliga ställe i Seoul när jag är tillbaka.
Ändras inte färgerna där inne?
De kommer att ändras lite,
men det är bättre än rumstemperatur.
- Hurså? Är det inte intressant? - Jo.
Ät dem inte när jag är borta.
Jag ska kolla.
- Vet du hur många det är? - Tretton.
Varför ställer du tillbaka dem i kylen?
- Varför? - Jag ska äta dem.
De smakar bättre när de är kalla.
Har du en kamera? Du har ingen filmkamera.
Vitlöken är bränd. Släng den.
Vänta.
Vilket slöseri.
Så Kang Geon bor med en kvinna?
Jag vet. Han bor med Lee Eun-o.
Geon och jag gjorde slut på grund av henne.
Jag tror
att de gifter sig nån dag.
Okej. Bra jobbat.
- Bra jobbat. - Bra jobbat.
Vart ska du?
Har de städat klart byggnaden i Sangam-dong?
- Ja. Hurså? - Jag ska ta bilder.
- Låt experterna göra… - Visst.
Han ska alltid skapa problem.
Jag tog dem för ett år sen, så färgerna kan ha ändrats.
Vissa gillar blekta färger på foton.
Hade du dem i kylen?
Ja.
Kommer du förvara dem som datafiler eller ska jag skanna dem åt dig?
- Nej, framkalla dem. - Allihop?
Ja. Allihop. En av varje.
Jösses.
Jag hörde att du var bäst på att framkalla foton.
Ursäkta?
Det är sant att många experter kommer till min studio.
Hur lång tid tar det?
Hallå?
Hej, herrn. Det här är Park Jae-won.
Det var ett tag sen.
Var har du varit? Använder du inte filmkameror längre?
Nej. Jag använder bara en digitalkamera numera.
Jag har photoshoppat klart och laddat upp dem.
När kan jag komma?
Jösses. Jag är upptagen idag.
Om det inte är brådskande skickar jag dem imorgon med bud.
Okej.
Är de klara?
Ja.
Vänta, han…
- Jag känner honom. - Nej, du misstar dig.
Nej. Han jobbar på en arkitektfirma.
Nej, det är inte han.
Jösses.
- Jag plockar upp dem. Slå in dem i kassan. - Okej.
Jag tänkte inte säga det här.
Jag sa att jag gav henne tre kameror.
Jag gav dem inte till henne.
- Jag såg kameraväskan på flygplatsen. - Hej då.
Men jag glömde den för att jag hade bråttom.
Det gjorde inget för jag trodde att jag skulle få tillbaka dem.
Den filmar.
Okej.
Det är äntligen dag ett.
Jag har trä.
Jag funderade på balsa, men det var för dyrt.
Ek är för knotigt och tungt.
Så jag bestämde mig för att använda paulownia.
Från och med idag
ska jag visa dig hur man gör en surfbräda.
Okej. Idag
gör jag en grov skiss på plankan
och skär den sen med en kontursåg.
Okej.
Ditt skift börjar snart, så jag slutar här.
Idag ska jag fästa ribborna på bjälken.
Jag gör en ram som ska sitta på brädan.
Just det.
Jag glömde berätta.
Jag gör våra egna brädor nu.
Det ser lätt ut att göra surfbrädor, men det är jättesvårt.
Jag ska jobba på skenorna idag.
Det tar ungefär två timmar innan limmet stelnar.
Jag måste vänta två timmar på varje.
Du ser väl hur svårt det är?
Det krävs mycket jobb för att göra en surfbräda.
Bara så att du vet.
Det är svårt att göra dem utan att du vet om det.
Jag vet inte om du kommer att gilla din bräda.
Men jag gör mitt bästa.
Så nästa…
- Vad gör du? - Här… Va?
Har du fler beställningar på träbrädor?
Ja. Vänta.
Vi går in. Så där.
Okej. Långsamt.
Gissa var vi är.
Var är vi? Vad är det här?
Var är vi?
- Din verkstad. - Ja.
Det luktar som din verkstad.
Ta-da.
- Va? Det är din verkstad. - Ja.
- Och surfbrädor. - Ja.
Hur många ser du?
- Två. - Ja, det finns två.
Än sen?
"Än sen?"
Jag förstår. Ska jag hjälpa dig att slipa surfbrädorna?
Nej, det är inte det.
Titta på dem. Det finns två surfbrädor.
Varför två? Du och jag. Surfbrädorna matchar varandra.
Jag gjorde dem från grunden.
Jag gjorde dem när du sov. Och innan du vaknade
och började jobba.
Jag gjorde dem från grunden. Det var mycket jobb. Alltihop.
Jag har gjort dem själv.
Otroligt.
Ja. "Otroligt."
Är det allt du har att säga?
Tja…
Vad ska jag göra?
Nu ska vi rita på surfbrädorna.
Den här är din. Och den här är min.
- Visst är det underbart? - Tack!
Jösses.
När vi hade tagit farväl på flygplatsen
ringde hon inte och hon kom inte hit.
Men det jag inte förstår är,
dagen
då vi skulle träffas här
lämnade hon ett röstmeddelande.
Jae-won, det är jag.
Seon-a.
Jag hade trevligt med dig.
Vi…
borde inte ses igen.
Jag behåller kamerorna.
Nej, jag stal dem från dig.
Det var min plan från början.
Förlåt.
Jag berättade inte ens för Kyeong-jun, eftersom det är en dålig historia.
Jag har lyssnat på det dussintals gånger, men…
Vet nån vad hon menade?
CHEONGGYE 2-GA
Jag har klätt ut mig till miljonärshustru.
Det är en hemlighet.
De här är tomma.
Inget. De är tomma.
Jag bär runt på dem ibland.
Det muntrar upp mig.
Undertexter: Emilie Johansson