A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
#ROMANTIKUS
#SZABAD SZELLEMŰ
#LÁNYOS RAJONGÁS
#ÖNKÉNTES SZINGLI
#HOSSZÚ TÁVÚ KAPCSOLATBAN
MILYEN A SZERELMED?
Mihez kezdesz az emlékdobozzal szakítás után?
- Emlékdoboz? - A mozijegyeket is eltettem.
Mivel azok becses emlékek.
- Rá emlékeztetnek. - Gyötörnek engem.
Habár ez a legnagyobb probléma is szakítás után.
Nem vagyok a tárgyak rabja.
Ahogy én sem, de vissza kéne adnom őket.
Minek visszaadni? Azok csak tárgyak.
Így van. Az értékes emlékeinket
őrizhetjük a szívünkben.
Én is pont így éreztem.
HÁROM ÉVVEL EZELŐTT
- Vedd le! - Mégis mit?
Most szakítottunk, szóval vedd le!
Megint kezded.
Ennek semmi köze a szakításhoz.
Én vettem azt a kabátot, ami rajtad van,
az amerikai utam alatt.
Vedd le!
Jó, leveszem.
- A felsőt is. - Megőrültél? Tél van.
Ez volt az egyenfelsőnk. Vedd le!
De én vettem…
- Vedd le! Most! - Atyaég!
Rám gondolsz, ha felveszed.
- Azt nem akarom! Kérem! - Ne már!
Vedd le a cipődet is!
A zoknit is!
- Azt meg miért? - Tőlem kaptad.
- Mégis mikor? - A Mickey egeressel együtt vettem.
Igen? A mosolygósat is?
A tiéd kilyukadt, ezért vettem.
Csak a zoknit ne!
A lábfej
az ember másik szíve.
Vedd fel, biztos fázol.
Nem kell.
Direkt sétálok mezítláb.
Úgy tudom, jót tesz.
Láttam a veszekedést a csokpalozós sétányon.
Valóban?
Köszönöm, akkor felveszem.
Felveszed ezt is?
Egek, köszönöm!
- Várjunk, ez a pulcsi… - A gimimből van.
- A Daeun Gimnáziumból? - Ja.
- Foci? - Foci?
A daeuni spiritusz erőtől és szenvedélytől duzzad
Terjeszd a daeuni spirituszt a világon szerteszét
- Lő, fut - Lő, fut
- Gólt rúg - Gólt rúg
- Fut, küzd - Fut, küzd
- A giminkért - A giminkért
- A Daeunért! - A Daeunért!
- Nagyon örvendek! - Szintúgy.
El sem hiszem, hogy ez még megvan neked. Idén érettségiztél?
Nem, már öt éve.
Én pedig hat. Nekem is megvan még otthon.
Ezért voltál ismerős.
Nem te voltál a kapus?
Nem, ő csak hasonlít rám.
Én a padot koptattam, mint a pomponlányok.
Nem szerettem izzadni.
Oh Dong-sik, támadó, 24. évfolyam.
Rendben. Örülök, hogy megismertelek.
- Kicsi a világ. - Örülök, hogy segíthettem.
Ezeket mindig magaddal hordod?
Nem, csak ma tettem le a rendőrvizsgát.
Így kiköltözöm a lakásomból.
- Gratulálok! Komolyan. - Köszönöm!
Érdekes, mert épp jöttem ki a lakásból a cuccaimmal,
amikor téged egy táskával ütöttek.
Szinte a szívem szakadt meg.
Biztos azért, mert öregdiákok vagyunk.
Azt a táskát én vettem neki.
Téged vertek már el így?
Az biztos, hogy rendesen helyben hagyott.
Oda se neki. Az életben bármi megtörténhet.
Őrült véletlen a mai találkozásunk.
Igyunk meg valamit!
Menjünk! Meghívlak.
- Köszönöm! - Nincs mit.
Aznap három kört ittunk.
Egek, de hiányzik.
Berúgtunk, és elmentünk a giminkbe aznap éjjel.
Labda nélkül fociztunk a pályán.
Szuper volt. Nem is izzadtam.
Buliztál a szakítás után?
A francba! A gatyádat is el kellett volna vennem.
Ha ő Geon egykori gimitársa, akkor az enyém is.
Talán épp járőrözik valahol Szöulban.
- Pipa vagyok! - Egy nap találkozunk.
- Újra véletlenül. - Szemét Kang Geon.
Ez a sors keze.
Igen, az, ha újra találkoztok. Hé, és vedd el őt!
Mi újság?
Még nálam van a papucsod és a melegítőd.
Megkapod, ha találkozunk.
Mindent kidobok, ami az övé volt.
Nem dobok ki semmit, főleg a gyűrűt nem.
Jobb mindent kidobni.
Jobb visszaadni.
Mi értelme visszakapni őket? Amúgy is kidobnám mindet.
- És ha egyikük kidobja? - Az nem segít a lezárásban?
Hé, ismerlek ám, Kyeong-jun. Légy őszinte!
Nem azért mentél oda, hogy lezárd a dolgot.
KÉT ÉVVEL EZELŐTT
- Muszáj ezt munkaidőben? - Másképp nem találkoznál.
Szakítottunk. Miért kéne találkoznunk?
- Miért nem veszed fel? - Szakítottunk.
Akkor mi legyen ezekkel?
Megírtam, hogy dobd ki őket.
Visszaírtam, hogy nem tudom csak úgy kidobni.
- Jó, akkor majd én. - Várj! Sajnálom!
Minden az én hibám.
Miért mondod ezt most?
Te akartad jól lezárni.
Nem ezért hoztad el, amiket tőlem kaptál?
Az hazugság volt.
Tettettem, hogy jól vagyok.
Nem akarok szakítani.
Ez csak kifogás volt.
Azért jöttem, hogy visszaszerezzelek.
Nem akarom.
- Hagyd itt! - Nem.
Több is van.
Még rengeteg mindent kell visszaadnom.
Ahogy neked is.
Az még vagy tíz találka. Sőt, több.
- Legalább 12. - Elhozhattál volna mindent.
Annyit nem bírnál el.
Tudod, milyen nehéz?
Azt mondtad, öleljem meg, ha eszembe jutsz.
A macit, amit a 100. napunkra adtál.
Túl nagy volt, hogy elhozzam.
A növény, amit adtál, még az irodámban van.
A tőled kapott kabát is a tisztítóban van még.
Ez a sok dolog el se fér egy dobozban.
Teherautót kell bérelnem.
Ott az autód.
Hozd el őket hozzám az autóddal!
Akkor mégis mehetek a környéketekre?
Amikor veszekedtünk és szakítottunk,
azt mondtad, ne menjek.
De muszáj visszaadnod őket.
És ahogy mondtad, egymagam nem tudom hazavinni.
Ez igaz.
Ez esetben nálad aludhatok?
Szakítottunk, miért aludnál ott?
Nem akarok szakítani veled.
Ha nem akarod, hogy nálad aludjak,
találkozzunk még tízszer a lakásod környékén!
Viszek egy dobozt, ha találkozunk. Egyszerre egyet.
Legközelebb
elmenjünk a kedvenc ttokpokkizódba?
Az meg mégis mi?
- Nem emlékszel rá? - Ezt én vettem?
Igen, amikor a vidámparkba mentünk
először együtt.
Tényleg?
Miért tartottad meg ezeket? Már ezer éve volt.
Mit szólnál, ha a ttokpokkizó helyett
a vidámparkban randiznánk?
Végig rajtam lesz, és hülyülni fogok.
Hát akkor,
várd meg pont itt, amíg letelik a műszakom!
És utána újra fontolóra veszem ezt a szakítás dolgot.
Komolyan mondod?
Köszönöm, hölgyem!
Mikor megláttam a nyuszis fejpántot,
beugrott, mennyit szórakoztunk együtt.
Pont ez volt a célom.
„Szerettük egymást. Nem, még mindig szeretjük egymást.”
A válság egyben lehetőség.
Ebben profi vagyok.
Valamit nagyon meg akarok kérdezni tőle.
Nos…
Azt mondtam, mindent kidobtam.
Nincs semmim, ami hozzá köthető.
Voltak kameráim.
Vettem párat, amikor Jangjangra mentem.
De már…
nincsenek meg.
Ez az.
Oké, két hét telt el.
A deszkák nemsokára elkészülnek,
és a következő fázisba lépek.
- A következő… - Mit csinálsz?
- Még egy megrendelés? - Igen.
- Két megrendelés? - Igen, két deszkára.
Kész leszel, mielőtt visszamész?
Igen, szerintem igen.
És ez mi?
Polaroidok. Akartam pár képet csinálni.
- Én is akarok ilyen képeket. - Várj!
Ennek annyi.
Ez lenne az.
Fogd!
Így! Csinálj egy képet!
- Nyomjam meg ezt? - Ja.
- Rólam szeretnéd? - Aha.
Egy, két, há'!
És most
ki kell venned innen a filmet.
Aztán várnod kell.
- Várnom kell? - Igen.
Amíg várok, ezzel is fényképezek.
A filmes géppel?
Azt nehéz kezelni.
Meg kell tanulnod a kamera érzékenységét,
megérteni a zársebességet
és megismerni a rekeszértéket a fényképészetben.
Nem érdekes. Nézd csak!
- Nézd! Ez itt a fókuszgyűrű. - Oké.
Fókuszállításra való.
- Homályos, igaz? - Aha.
Tekerd ki! Két képet látsz majd középen.
- Igen. - Ha átfedésbe kerülnek, az lesz a fókusz.
Már tisztán látom.
- Tényleg? - Aha.
Ügyes. Van hozzá érzéked. Okos vagy.
Jutalmazz meg!
Egy puszival?
- Olyan szép ma az idő. - Nagyon is.
Kérsz?
- Hadd vezessek én! - Jó.
Ide, tedd ide a kezed! Lassabban!
Hogy? Gyorsabban? Na, nyomás!
Majdnem elájultam!
- Elengedem. - Ne!
- Ne, még ne! - Most elengedem.
Ne, még ne!
Ez az!
Oké, megy!
Egy, két, há'!
Pózolj egyet!
Egy, két, há'!
Kész?
Milyen cuki!
Egy, két, há'!
- Vérzik. - Hol?
- Hazudtam. - „Hazudtam”?
ÖSSZEHÁZASODTUNK
Állítsd úgy a fókuszt, hogy az épület…
- Szerintem most jó. - Tényleg?
Lássuk!
Ez totál homályos.
Jae-won! Gyere ki!
Mi az?
Mit csinálsz? Egek, ne filmezz!
Ne már, dagi vagyok.
Tedd le a kezed, és nézz ide! Mosolyogj!
- Mosolyogjak? - Szuperül nézel ki.
- Várj! - Mi az?
- Szelfizhetünk a kézi… - Egy, két, há'!
Szóval nincsenek meg a kamerák…
mert nála vannak. Igen.
Odaadtam neki, mivel igazán szerette őket.
- Szia! - Ta-dam!
Köszönöm!
Jaj, én nem hiszek neki.
Sokat tett azokért a kamerákért.
Nekiadta a kameráit?
- Pont Jae-won? - Ezt mondom…
Könyörögtem, de nem adta kölcsön.
A mi Jae-wonunk inkább újat vett volna neki.
Szóval ennél a Yoon Seon-a nőnél vannak a kamerák?
Mind a három?
Tényleg mindhármat odaadta neki?
A srác hasztalanul romantikus.
Jó, hasztalanul romantikus vagyok. Örültök?
Tök mindegy. Amúgy
tényleg tudni akarom, mit művelt a kameráimmal.
Biztos vagyok benne, hogy Yoon Seon-a eladta őket.
Miért adná el őket?
Ha nézi ezt az interjút,
szeretném tőle megkérdezni…
Lehet?
MIT?
Jó.
Akkor mondom.
JÓ, PERSZE
Hé!
Tényleg eladtad a kameráimat?
YOON SEON-ÁNAK
Ha eladtad őket,
mit csináltál a pénzzel?
Kaját vettél? Piálni voltál? Vásárolni?
Miért csinálod ezt velem?
Nem kéne ezt csinálnod. Nem játszadozhatsz egy ember…
Egek! A francba!
Hogy tehetted ezt?
Két hónapig szerelmes voltam belé.
Komolyan…
Ha csak rá gondolok, felforr az agyvizem.
Az egész hazugság volt,
de a szerelmem iránta…
Úgy értem…
Kérlek, keressétek meg! Yoon Seon-a a neve.
Csinos lány, de gonosz.
Mekkora lúzer! De szánalmas.
CSINOS, DE GONOSZ
Akkor őszinte voltam.
De ez most már nem számít.
Ez már mind a múlté.
Nem tekintek vissza a múltamra.
Most a jelenem számít a leginkább.
O3 MARKETINGÜGYNÖKSÉG
A kommunálisat ma tesszük ki?
Folyton megkérdezed.
Kommunális páros, szelektív páratlan nap.
Pont tésztára vágytam ma. Köszönöm!
Azt majd kaja után. Még nem ettünk.
Nem, előbb a drágaságos bőrömmel törődöm.
Csak egy perc.
- Megfőtt már a tészta? - Dobásteszt.
Ezt nézd!
Kis idő még kell neki.
Mit csinálsz? Az piszkos lett.
Már megbocsáss, de az olasz séfek is így csinálják.
Dehogy, dolgoztam egy étteremben, ahol mindenféle…
Mindenféle mit?
Lényegtelen.
- Kérsz egy kis bort? - Igen.
Nem hűtöttem be.
Berakom a frigóba.
Hűtsd le jégkockával!
Amúgy mi ez itt a hűtőben?
Valami fura cucc a boros rekeszben.
Ezek nem filmtekercsek? Mind használtak, igaz?
Miért tetted oda őket?
Szuper, pont befért.
- Miért rakod hűtőbe? - Hogy ne változzanak a színek.
És majd a kedvenc szöuli fotóstúdiómban előhívatom őket.
Így megmaradnak a színek?
Hát, kicsit változnak,
de jobb, mint szobahőmérsékleten.
- Miért? Hát nem érdekes? - De.
Meg ne edd őket, míg nem leszek!
Ellenőrizni fogom.
- Tudod, mennyi van? - 13.
Miért teszed vissza a hűtőbe?
- Miért? - Meg fogom enni őket.
Frissen jobb az ízük.
Van kamerád? Neked nincs is filmes géped.
Odaégett a fokhagyma. Dobd ki!
Várj!
Ezért nagy kár!
Szóval Kang Geon egy nővel él együtt?
Tudom. Lee Eun-óval él együtt.
Geonnal miatta szakítottunk.
Szerintem
egy nap össze fognak házasodni.
Rendben, szép munka.
- Szép munka. - Nagyszerű!
Hova mész?
Feltakarítottak a sangam-dongi épületben?
- Aha, miért? - Csinálok pár képet.
- Ezt hagyd a profikra! - Jó, persze.
Folyton a bajt keresi.
Egy éve fotóztam ezeket, így a színek megváltozhattak.
Néhányan szeretik a fakóbb színeket a képeken.
A hűtőben tartotta őket?
Igen.
Fájlként akarja majd tárolni, vagy beszkenneljem őket?
- Nem, elő akarom hívatni őket. - Mindet?
Igen, mindet. Mindegyikből egyet.
Egek!
Tudtommal maga a legjobb fotóelőhívásban.
Hogy mondja?
Hát, az igaz, hogy sok szakember jön a stúdiómba.
Mikor lesznek kész?
Halló?
Halló, itt Park Jae-won.
Üdv, egy ideje már nem beszéltünk.
Merre járt? Már nem használ filmes gépeket?
Nem, mostanság már csak digitálisat.
Kész a photoshoppolás, feltöltöttem őket.
Mikor menjek?
Eléggé sűrű a napom.
Ha nem sürgős, holnap elküldetem futárszolgálattal.
Rendben.
Elkészült mind?
Igen.
Hé, ez a pasi…
- Ismerem őt. - Nem, összetéveszti valakivel.
Nem, dehogy. Egy építészirodában dolgozik.
Nem, ez nem ő.
Fenébe!
- Felszedem én. Számoljon addig! - Oké.
Nem terveztem ezt elárulni.
Azt mondtam, nekiadtam a három gépet.
Nem adtam neki őket.
- Láttam a táskát a reptéren. - Szia!
De elfeledkeztem róla, mert siettem.
És nem számított, mert azt hittem, visszakapom.
Oké, veszi.
Jó.
Végre itt az első nap.
Beszereztem a fát.
Gondolkodtam a balsafában, de az túl drága volt.
A tölgy túl csomós és nehéz.
Így a császárfa mellett döntöttem.
Mától kezdve
megmutatom neked, hogy kell szörfdeszkát készíteni.
Jó, akkor ma
felskiccelem a deszkát,
és kivágom dekopírfűrésszel.
Így.
Jó.
Mész dolgozni, ezért most abbahagyom.
Ma felrakom a bordákat a hosszmerevítőre.
Egy vázat csinálok, ami a deszkára megy fel.
Ja, tényleg.
Elfelejtettem mondani.
Most a saját deszkáinkat készítem.
Tudod, a szörfdeszkakészítés könnyűnek tűnik, ám valójában nehéz.
Ma a deszka élein fogok dolgozni.
Két órába telik, amíg a ragasztó megkeményedik.
Mindegyikre két órát kell várnom.
Látod már, milyen nehéz, igaz?
Rengeteg erőfeszítésbe telik egy deszka elkészítése.
Csak hogy tudd.
Nagyon nehéz úgy megcsinálni, hogy ne tudj róla.
Nem biztos, hogy tetszeni fog a tiéd.
De megteszem, amit tudok.
A következő…
- Mit csinálsz? - Mi… Hogy?
Még egy megrendelés?
Igen. Várj!
Menjünk be! Itt vagyunk.
Jó, lassan!
Na, hol vagyunk?
Hol vagyunk? Mi ez?
Hol vagyunk?
- A műhelyedben. - Igen.
Mint a műhelyed illata.
Ta-dam!
- Mi? Ez a műhelyed. - Aha, az.
- És szörfdeszkák. - Azok.
Hányat látsz belőlük?
- Kettőt. - Igen, kettő van.
Na és?
„Na és?”
Értem már. Szeretnéd, ha segítenék őket lecsiszolni?
Nem, nem azt.
Nézd meg őket! Két deszka van itt.
És miért kettő? Neked és nekem. Egyenszörfdeszkák.
Magam csináltam őket.
Csináltam, amikor aludtál, mielőtt felkeltél
és amikor dolgoztál.
Magam készítettem. Csomó munka volt. Az egész.
A semmiből.
Hihetetlen.
Igen. „Hihetetlen.”
Csak ennyi?
Hát…
Akkor mit csináljak?
Most pedig rajzolni fogunk a szörfdeszkákra.
Ez a tiéd, ez pedig az enyém.
- Hát nem csodálatos? - Köszönöm!
Egek!
Miután elköszöntünk a reptéren,
nem hívott, és nem is jött el ide.
De amit igazán nem értek,
hogy aznap,
amikor találkoznunk kellett volna,
hagyott egy hangüzenetet.
Jae-won, én vagyok.
Seon-a.
Jól éreztem magam veled.
De…
ne találkozzunk többé!
Megtartom a kamerákat.
Nem. Elloptam őket.
Kezdettől ez volt a tervem.
Ne haragudj!
Még Kyeong-junnak sem meséltem erről, mert nem jó sztori.
Tucatszor meghallgattam az utolsó üzenetét, de…
Valaki tudja, mire gondolt?
CSHONGGJE 2-GA
Mintha egy milliomosfeleség lennék.
Ez titok.
De ezek üresek.
Semmi. Üres mind.
Néha csak úgy cipelem.
Jobb lesz tőle a kedvem.
A feliratot fordította: Makatura Judit