ORIGINALNA NETFLIXOVA SERIJA
#ROMANTIK
#SLOBODOUMNA
#ZATRESKANA
#SVOJEVOLJNO SAM
#U DUGOJ VEZI
KAKVA JE TVOJA LJUBAV?
Što nakon raskida učiniš s kutijom s uspomenama?
- Kutijom s uspomenama? - Zadržao sam čak i ulaznice.
Dragocjene su to uspomene.
- Podsjećaju me na njega. - Pravo su mi mučenje.
No, to je najveći problem nakon raskida.
Ne opterećuju me predmeti.
Ne opterećuju me, ali bih ih trebala dobiti nazad.
Zašto ih želiš nazad? Samo su predmeti.
Tako je. Možemo samo zadržati
dragocjene uspomene u srcima.
Baš tako sam se ja osjećao.
3 GODINE RANIJE
- Skini ga. - Što da skinem?
Upravo smo raskinuli. Pa ga skini.
Eto nje opet.
Raskid nema ništa s tim.
Kupila sam kaput koji nosiš
na svom putovanju u SAD.
Skini ga.
Dobro. Skinut ću ga.
- I majicu. - Jesi luda? Zima je.
Bila je znak naše veze. Skini ju.
Hej, ja sam kupio…
- Skini ju. Odmah. - Ajme.
Svaki put kad ju obučeš ćeš me se sjetiti.
- Ne želim to. Skini ju. - Ma daj.
I izuj se.
I čarape.
- Zašto bih? - Kupila sam ti ih.
- Kad si mi kupila čarape? - Kad i one s likom Mickeyja Mousea.
Jesi? I ove sa smješcima?
Tvoje su imale rupe, pa sam ti kupila.
Ne čarape.
Stopala
su poput drugog srca.
Obuj ih. Sigurno se smrzavaš.
U redu je.
Namjerno hodam bos.
Čuo sam da je zdravo.
Vidio sam kako se svađate u uličici s jokbalom.
O, jesi?
Hvala ti. Obut ću ih.
Želiš li obući ovo?
Ajme. Hvala ti.
- Čekaj, ova trenirka… - Iz moje je srednje škole.
- Srednja škola Daeun? - Da.
- Nogomet? - Nogomet?
Duh Daeuna je pun energije i strasti
Širi duh Daeuna po cijelome svijetu
- Pucaj, trči - Pucaj, trči
- Zabij gol - Zabij gol
- Trči, bori se - Trči, bori se
- Za naš Daeun - Za naš Daeun
- Daeun! - Daeun!
- Drago mi je. - Također.
Vau, ne mogu vjerovati da još uvijek imaš ovo. Jesi li maturirao ove godine?
Ne. Prije pet godina.
Ja sam maturirao prije šest godina. I ja ju imam kod kuće.
Nije ni čudno da si mi poznat.
Zar nisi ti bio vratar?
Ne, on mi samo sliči.
Ja sam uvijek bio na klupi, u timu navijača.
Nisam se volio znojiti.
Oh Dong-sik, napadač u 24. selekciji.
A tako. Lijepo te je upoznati.
- Svijet je baš malen. - Drago mi je što mogu pomoći.
Nosiš li ovo uvijek sa sobom?
Ne, danas sam prošao test za pristup policiji.
Pa se selim iz svog studija.
- Čestitam. Najiskrenije. - Hvala ti.
Zanimljivo je to. Odlazio sam iz studija sa svojim stvarima
kad sam ugledao kako te tuče torbom.
To mi je nekako slomilo srce.
Sigurno zato što smo iz iste škole.
Tu sam joj torbu ja kupio.
Jesu li tebe ikad takvom tukli?
Pa, ona je baš bila borbena.
U redu je. U životu se može dogoditi bilo što.
Luda je slučajnost to što smo se danas sreli.
A da skoknemo na piće?
Hajdemo. Ja častim.
- Hvala ti. - U redu.
Taj smo dan popili tri runde.
Ajme, nedostaje mi to.
Tu smo se večer napili i otišli do naše srednje škole.
Na igralištu smo bez lopte igrali nogomet.
Baš zabavno. Nisam se ni oznojio.
Zabavio si se po našem raskidu?
Kvragu. Trebala sam ti uzeti i hlače.
Ako je iz Geonove škole, onda smo iz iste škole.
Sad je vjerojatno negdje na dužnosti u Seulu.
- Kvragu. Baš sam bijesna. - Opet ćemo se sresti.
- Slučajno, kao i tada. - Kang Geon, taj kreten.
Mislim da je suđeno.
Jest, ako ga opet sretneš. Hej, oženi se za njega.
Kako si?
Još imam tvoje japanke i trenirku.
Vratit ću ti ih ako se sretnemo.
Bacila sam sve što je imalo ikakve veze s njim.
Ne mogu baciti ništa, a kamoli skinuti prsten.
Bolje ih je baciti.
Bolje ih je vratiti.
Čemu ih dobiti nazad? Ionako bih ih bacila.
- Koga briga ako ih jedno baci? - Zar ti ne pomogne da raskineš?
Hej, znam te, Kyeong-june. Budi iskren.
Taj dan nisi išao ondje. kako bi raskinuo s njom.
2 GODINE RANIJE
- Moraš li baš dok radim? - Ali ne želiš se naći sa mnom.
Raskinuli smo. Zašto bih se nalazila s tobom?
- Zašto mi ne odgovaraš na pozive? - Raskinuli smo.
Što onda sa svim ovim stvarima?
Poslala sam ti poruku. Baci ih.
Odgovorio sam ti. Ne mogu ih samo tako baciti.
- Dobro. Onda ću ja. - Čekaj. Žao mi je.
Za sve sam ja kriv.
Zašto sad to govoriš?
Želio si raskinuti kako spada.
Zar nisi zato donio sve što sam ti dala?
Sve je to bila laž.
Pretvarao sam se da sam dobro.
Ne želim raskinuti.
Ovo sam donio kao izliku.
Došao sam da ponovno budemo zajedno.
Ne želim.
- Ostavi to i idi. - Ne.
Ima toga još.
Imam ti još puno toga vratiti.
A ti ćeš morati meni.
Morat ćemo se naći deset puta, ne, i više.
- Bar dvanaest puta. - Trebao si donijeti sve.
Bilo bi ti preteško.
Znaš li koliko je teško?
Rekla si mi da ga zagrlim kad god pomislim na tebe.
Medu kojeg si mi dala 100. dan naše veze.
Bio je prevelik da ga donesem.
Biljka koju si mi dala je još uvijek u mom uredu.
Iz čistione moram pokupiti kaput koji si mi kupila.
Ako sve to skupim, ne stane u jednu kutiju.
Trebao bih unajmiti kamion.
Stavi u auto.
Autom donesi sve to do mene.
Onda smijem doći u tvoje naselje?
Kad smo se svađali i raskinuli
rekla si mi da ne dolazim.
Rekao si da ih moraš vratiti.
Kao što si rekao, ne mogu sve to sama nositi kući.
Istina.
Mogu li, u tom slučaju, prespavati kod tebe?
Raskinuli smo. Zašto bi prespavao?
Ne želim raskinuti s tobom.
Ako ne želiš da prespavam,
nađimo se još deset puta blizu tvoje kuće.
Svaki ću ti put donijeti po jednu kutiju.
A da idući put odemo
u tvoj omiljeni restoran s tteokbokkijem?
Nego, što je to?
- Zar se ne sjećaš ovoga? - Jesam li ti to kupila?
Kupila si kad smo prvi put zajedno
išli u lunapark.
Jesam li?
Zašto si sačuvao sve ovo? To je bilo tako davno.
Onda, umjesto restorana s tteokbokkijem,
da odemo na spoj u lunapark?
Nosit ću ovo cijeli dan i zafrkavati se.
Onda
me čekaj ovdje dok mi ne završi smjena.
Onda ću ponovno razmotriti raskid s tobom.
Stvarno?
Hvala vam, gospođice.
Kad sam ugledala tu traku sa zečjim ušima,
sjetila sam se koliko mi je s njim bilo zabavno.
Na to sam i ciljao.
„Voljeli smo se. Ne, još uvijek se volimo.“
Krizu pretvori u priliku.
Znate, u tome sam profić.
Nešto bih ju baš želio pitati.
Pa…
Rekla sam da sam bacila sve.
Nemam ništa što ima veze s njim.
Imao sam kamere.
Ponio sam ih nekoliko kad sam išao u Yangyang.
Ali nemam ih.
Više ne.
Dobro.
Dobro. Prošla su dva tjedna.
Daske su skoro gotove
i prelazim na sljedeći korak.
- Pa, sljedeći… - Što to radiš?
- Imaš još jednu narudžbu za drvene daske? - Da.
- Imaš dvije narudžbe? - Da. Dvije daske.
Možeš li dovršiti prije povratka u Seul?
Da, mislim da mogu.
Što je to?
Polaroidi. Želio sam ponešto fotografirati.
- I ja želim time fotkati. - Čekaj.
Propalo je.
Evo je.
Primi ju.
Ovako. Samo fotkaj.
- Da pritisnem ovaj gumb? - Da.
- Fotkaš mene? - Da.
Je'n, dva, tri.
I sad
trebaš odavde izvaditi film.
Samo moraš pričekati.
- O, moram pričekati? - Da.
Dok čekam fotkat ću i ovom.
Kamerom s filmom?
Tom je teško rukovati.
Pa, moraš naučiti o osjetljivosti kamere,
shvatiti brzinu zatvarača
i saznati o aperturama u fotografiranju.
Nema veze. Dođi.
- Gledaj. Ovo je fokus. - Dobro.
Time možeš prilagođavati fokus.
- Mutno je, zar ne? - Da.
Odvrni. U sredini ćeš vidjeti dvije slike.
- Da. - Kad se preklope, postignut je fokus.
Sad vidim jasno.
- Vidiš? - Da.
Krasno. Ide tebi to. Pametna si.
Onda mi pokaži.
Pusa?
- Vrijeme je danas tako lijepo. - Tako lijepo.
Želiš?
- Daj da probam. - Dobro.
Ovdje. Stavi ruke ovdje. Uspori.
Brže? Evo me.
Srce mi je stalo!
- Sad ću pustiti. - Ne.
- Ne. Ne još. - Sad ću pustiti.
Ne. Ne još.
Hajdemo!
Dobro. Evo me.
Je'n, dva, tri.
Poziraj.
Je'n, dva, tri.
Gotova?
Baš je lijepo.
Je'n, dva, tri.
- Krvarim. - Gdje?
- Lagao sam. - „Lagao sam“?
VJENČALI SMO SE
Prilagodi fokus, tako da zgrada…
- Mislim da je u fokusu. - Stvarno?
Dobro.
Skroz je izvan fokusa.
Jae-wone! Izlazi odmah!
Što je?
Što to radiš? Ajme, prestani me snimati.
Ne snimaj me. Izgledam naduto.
Spusti ruku. Pogledaj ovamo. Smiješak.
- Smiješak? - Ajme, izgledaš sjajno.
- Čekaj. - Što?
- Ne možemo tom fotkati sebiće… - Je'n, dva, tri.
Pa, nemam kamere…
Jer su kod nje. Da.
Dao sam ih njoj jer su joj se jako svidjele.
- Bok. - Ta-da.
Hvala ti!
Ajme, ne vjerujem mu.
Namučio se da nabavi kamere.
Dao joj je svoje kamere?
- Od svih ljudi baš Jae-won? - Točno.
Preklinjao sam ga, ali nije mi ih posudio.
Jae-won kojega mi znamo bi joj kupio novu, zar ne?
Znači, kamere su sad kod te Yoon Seon-a?
Sve tri?
Zaista joj je dao sve tri kamere?
Jae-won je suvišno previše romantičan.
Dobro. Suvišno sam previše romantičan. Sretan?
Kako god. Nego,
zaista želim znati što je učinila s mojim kamerama.
Ali sigurna sam da ih je gđica Yoon Seon-a prodala.
Zašto bi ih prodala?
Ako gleda ovaj intervju,
želio bih joj poručiti ovo.
Smijem li?
ŠTO?
Dobro.
Evo.
DOBRO, MOŽE
Hej.
Jesi li zaista prodala moje kamere?
ZA YOON SEON-A
Ako si ih prodala,
što si učinila s tim novcem?
Jesi li kupila hranu? Jesi li otišla piti? U šoping?
Zašto mi to radiš?
Ne bi smjela. Ne smiješ se poigravati s ljudima.
Ajme. Kvragu.
Zašto si mi to učinila?
Dva sam mjeseca bila zaljubljena u njega.
Ajme. Stvarno.
Razbjesnim se od same pomisli na nju.
Sve je bila laž,
ali moja ljubav prema njemu…
Mislim…
Molim vas, nađite ju. Zove se Yoon Seon-a.
Lijepa je, ali zlobna.
Kakav luzer. Ajme, jadan je.
LIJEPA, ALI ZLOBNA
Tad sam bila iskrena.
Ali to sad nije važno.
Sve je to stvar prošlosti.
Neću se osvrtati na prošlost.
Sad mi je najvažnija sadašnjost.
O3, MARKETINŠKA AGENCIJA
Danas bacamo nerazvrstano smeće, zar ne?
Pitaš me to svaki dan.
Razvrstano neparnim danima, ostalo parnima.
Danas mi se baš jela tjestenina. Hvala ti.
Popij nakon jela. Nismo još jeli.
Ne. Dopusti da se prvo pobrinem za svoju dragocjenu kožu.
Daj mi sekundu.
- Jesu li rezanci skuhani? - Baci ga.
Gle.
Treba im još malo.
Što to radiš? Prljavo je.
Oprosti? To rade talijanski kuhari.
Ne, ne rade. Radila sam u restoranu koji poslužuje sve vrste…
Sve vrste čega?
Ne, nije bitno.
- Želiš li vina? - Može.
Nisam ga ohladio.
Stavit ću ga u hladnjak.
Samo ga rashladi ledom.
Nego, što je ovo u hladnjaku?
U pretincu za vino je nešto čudno.
Nisu li ovo role filma? Sve su iskorištene, zar ne?
Zašto si ih stavila ondje?
Dobro. Stanu savršeno.
- Zašto si ih stavio u hladnjak? - Ne želim da se promijene boje.
Razvit ću ih kad se vratim u Seul, u studiju u koji inače idem.
Boje se unutra ne mijenjaju?
Pa, promijene se malo,
no bolje je nego da su na sobnoj temperaturi.
- Zašto? Zar nije to zanimljivo? - Da.
Nemoj ih pojesti dok me nema.
Provjerit ću.
- Znaš koliko ih je? - Trinaest.
Zašto ih vraćaš u hladnjak?
- Zašto? - Pojest ću ih.
Ukusnije su kad ostanu svježe.
Imaš kameru? Nemaš ti kameru s filmom.
Hej, češnjak je pregorio. Baci ga.
Čekaj.
Baš šteta.
Znači, Kang Geon živi sa ženom?
Znam. Živi s Lee Eun-o.
Geon i ja smo raskinuli zbog nje.
Mislim
da će se oni jednoga dana vjenčati.
Dobro. Dobro obavljeno.
- Dobro obavljeno. - Svaka čast.
Kuda ćeš?
Je li završeno čišćenje zgrade u Sangam-dongu?
- Da. Zašto? - Idem to fotkati.
- Prepusti to stručnjacima… - Da, da.
Uvijek traži vraga.
Fotkala sam prije godinu dana, pa su se boje možda promijenile.
Pa, neki vole takve bljeđe boje na fotkama.
Jeste li ih čuvali u hladnjaku?
Da.
Hoćete li ih pohraniti na računalu ili da vam ih skeniram?
- Ne, razvijte ih, molim vas. - Sve?
Da. Sve. Po jednu od svake.
Ajme.
Čula sam da vi najbolje razvijate fotografije.
Molim?
Pa, točno je da puno stručnjaka dolazi u moj studio.
Koliko će to trajati?
Halo?
Halo, gospodine. Ovdje Park Jae-won.
Hej, puno je vremena prošlo.
Gdje ste bili? Zar više ne koristite kamere s filmom?
Ne, ne koristim. Ovih dana koristim samo digitalne kamere.
Završio sam s obradom i učitao sam ih.
Kad da dođem?
Ajme. Danas imam popriličnu gužvu.
Ako nije hitno, poslat ću ih sutra po dostavljaču.
Dobro.
Jesu li sve gotove?
Da.
Čekajte, ovaj tip…
- Znam ga. - Ne, varate se.
Ne, ne varam. Radi u arhitektonskoj tvrtki.
Ne. Nije to on.
Ajme.
- Ja ću pokupiti. Molim vas, izdajte račun. - Dobro.
Nisam ovo namjeravao reći.
Rekao sam da sam joj dao tri kamere.
Nisam joj ih dao.
- Na aerodromu sam vidio torbu s kamerama. - Bok.
Ali sam zaboravio jer sam se žurio.
I nije bilo važno jer sam mislio da ću ih dobiti nazad.
Snima.
Dobro.
Konačno je prvi dan.
Nabavio sam drvo.
Razmišljao sam o korištenju balze, ali bila je preskupa.
Hrast je previše kvrgav i pretežak.
Pa sam odlučio koristiti paulovniju.
Od danas
ću vam pokazivati kako se izrađuje daska za surfanje.
Dobro. Danas
ću izraditi grub nacrt na ploči
a zatim izrezati pilom.
Dobro.
Eto.
Uskoro ti počinje smjena, pa ću sad stati.
Danas ću pričvrstiti rebra na mosnicu.
Izrađujem okvir koji će ići na dasku.
O, da.
Zaboravio sam ti reći.
Upravo izrađujem naše daske.
Znaš, izraditi dasku izgleda lako, no jako je teško.
Danas ću raditi na rubovima daske.
Treba oko dva sata da se ljepilo stvrdne.
Za svaku trebam čekati po dva sata.
Vidiš koliko je ovo teško, zar ne?
Za izradu jedne daske za surfanje treba puno truda.
Samo da znaš.
Tako je teško, izrađivati ih, a da ti za to ne znaš.
Pa, ne znam hoće li ti se svidjeti tvoja daska.
Ali dajem sve od sebe.
Pa, sljedeći…
- Što to radiš? - Evo… Što?
Imaš još jednu narudžbu?
Da. Čekaj.
Uđimo. Hajdemo.
Dobro. Polako.
Pogodi gdje smo.
Gdje smo? Što je ovo?
Gdje smo?
- U tvojoj radionici. - Da.
Miriše po tvojoj radionici.
Ta-da.
- Što? I jest tvoja radionica. - Da, jest.
- I daske. - Da, daske.
Koliko ih vidiš?
- Dvije. - Da, dvije su.
Pa što?
„Pa što“?
Aha. Želiš li da ti pomognem pjeskariti daske?
Ne, nije to.
Pogledaj ih. Dvije su tu daske.
Zašto dvije? Ti i ja. Podudaraju se.
Izradio sam ih od nule.
Izradio sam ih dok si spavala. I prije nego bi se probudila
i otišla na posao.
Izradio sam ih od nule. Bilo je puno posla. Sve to.
Sam sam ih izradio.
Nevjerojatno.
Da. „Nevjerojatno“.
To je sve što imaš reći?
Pa…
Pa, što mi je činiti?
Sad ćemo crtati po daskama.
Ova je tvoja. A ova je moja.
- Nije li sjajno? - Hvala ti!
Ajme.
Nakon oproštaja na aerodromu
nije ni nazvala niti došla ovdje.
Ali jedno nikako ne mogu razumjeti.
Taj mi je dan,
na dan kad smo se trebali sastati ovdje,
ostavila glasovnu poruku.
Jae-wone, ja sam.
Seon-a.
Lijepo sam se provela s tobom.
Mi
se ne bismo trebali opet vidjeti.
Zadržat ću kamere.
Ne. Ukrala sam ti ih.
To mi je bio plan od početka.
Žao mi je.
Čak ni Kyeong-junu nisam rekao za to, jer nije dobra priča.
Njezinu sam posljednju poruku preslušao desetke puta, ali…
Zna li itko što je htjela reći?
CHEONGGYE 2-GA
Obukla sam se kao žena milijunaša.
Ovo je tajna.
Sve su prazne.
Ništa. Prazne su.
Ponekad ih nosim uokolo.
To me razveseli.
Prijevod titlova: Mario Komljenović