‫- סדרה מקורית של NETFLIX -
‫- #רומנטי -
‫- #משוחררת -
‫- #נערצת -
‫- #רווק מבחירה -
‫- #במערכת יחסים לטווח ארוך -
‫- איך האהבה שלך? -
‫מה אתם עושים עם קופסת הזיכרונות ‫אחרי פרידה?
‫קופסת זיכרונות? ‫-שמרתי אפילו כרטיסי קולנוע.
‫כי אלה זיכרונות יקרים.
‫הם מזכירים לי אותו. ‫-הם מענים אותי.
‫אבל זו הבעיה הכי גדולה אחרי פרידה.
‫אין לי אובססיה לחפצים.
‫אין לי אובססיה אליהם, ‫אבל אני צריכה לקבל אותם בחזרה.
‫למה את רוצה אותם בחזרה? אלה רק חפצים.
‫נכון. אפשר פשוט לשמור
‫את הזיכרונות היקרים שלנו בלב.
‫כך בדיוק הרגשתי.
‫- לפני 3 שנים -
‫תוריד את זה. ‫-להוריד את מה?
‫הרגע נפרדנו. אז תוריד את זה.
‫שוב את מתחילה.
‫אין לזה שום קשר לפרידה.
‫קניתי את המעיל שאתה לובש
‫בנסיעה שלי לארה״ב.
‫תוריד אותו.
‫טוב. אוריד אותו.
‫גם את החולצה. ‫-השתגעת? עכשיו חורף.
‫זו הייתה החולצה הזוגית שלנו. תוריד אותה.
‫היי, אני זה שקנה…
‫תוריד אותה. עכשיו. ‫-אלוהים.
‫אתה תחשוב עליי בכל פעם שתלבש אותה.
‫אני לא רוצה זאת. תוריד אותה. ‫-בחייך.
‫תוריד גם את הנעליים.
‫וגם את הגרביים.
‫למה? ‫-אני קניתי לך אותם.
‫מתי קנית לי גרביים? ‫-קניתי אותם יחד עם גרבי המיקי מאוס.
‫באמת? גם את אלה עם החיוכים?
‫בשלך היו חורים, אז קניתי לך אותם.
‫לא את הגרביים.
‫כפות הרגליים
‫הן כמו לב שני.
‫תלבש אותם. אתה בטח קופא.
‫זה בסדר.
‫אני הולך יחף בכוונה.
‫שמעתי שזה בריא.
‫ראיתי אתכם רבים בסמטת הג׳וקבל.
‫אה, כן?
‫תודה. אלבש אותם.
‫רוצה ללבוש את זה?
‫בחיי. תודה לך.
‫רגע, הסוודר הזה… ‫-הוא מהתיכון שלי.
‫תיכון דאון? ‫-כן.
‫קבוצת הכדורגל? ‫-בכדורגל?
‫״הרוח של דאון מלאה באנרגיה ותשוקה
‫הפיצו את הרוח של דאון בכל העולם
‫תבעט, תרוץ ‫-תבעט, תרוץ
‫תבקיע גול ‫-תבקיע גול
‫תרוץ, תילחם ‫-תרוץ, תילחם
‫למען דאון שלנו ‫-למען דאון שלנו״
‫דאון! ‫-דאון!
‫נעים להכיר אותך. ‫-כנ״ל.
‫וואו, אני לא מאמין שזה עדיין אצלך. ‫סיימת ללמוד השנה?
‫לא. לפני חמש שנים.
‫אני סיימתי לפני שש שנים. ‫גם לי עוד יש את זה בבית.
‫לא פלא שנראית מוכר.
‫לא היית השוער?
‫לא, הוא רק היה דומה לי.
‫אני תמיד הייתי על הספסל בתור מעודד.
‫לא אהבתי להזיע.
‫או דונג־סיק, התקפה, מחזור 24.
‫הבנתי. נעים להכיר אותך.
‫איזה עולם קטן. ‫-אני שמח לעזור.
‫הדברים האלה תמיד איתך?
‫לא, עברתי היום את מבחן הכניסה למשטרה.
‫אז אני עובר מהסטודיו שלי.
‫מזל טוב. ברצינות. ‫-תודה.
‫זה מעניין. יצאתי מהסטודיו עם הדברים שלי
‫כשראיתי אותך מקבל מכות עם תיק.
‫זה ממש שבר את ליבי.
‫זה בטח כי אנחנו בוגרי אותו תיכון.
‫זה התיק שקניתי לה.
‫היכו אותך פעם עם תיק שקנית?
‫טוב, היא בהחלט יודעת להרביץ.
‫זה בסדר. בחיים הכול יכול לקרות.
‫זה צירוף מקרים מטורף שנפגשנו היום.
‫למה שלא נשתה משהו?
‫קדימה. עליי.
‫תודה. ‫-טוב.
‫באותו יום, שתינו בשלושה סבבים.
‫אלוהים, אני מתגעגע לזה.
‫השתכרנו והלכנו לתיכון שלנו באותו לילה.
‫שיחקנו כדורגל בלי כדור על המגרש.
‫זה היה כל כך כיף. אפילו לא הזעתי.
‫עשית חיים אחרי הפרידה שלנו?
‫לעזאזל. הייתי צריכה לקחת לך ‫גם את המכנסיים.
‫אם הוא בוגר התיכון של גאון, ‫זה גם אותו תיכון שלי.
‫הוא בטח מסייר עכשיו בסיאול.
‫לעזאזל. אני כל כך עצבנית. ‫-יום אחד ניפגש.
‫במקרה, כמו באותו יום. ‫-קאנג גאון, המניאק הזה.
‫לדעתי זה נועד לקרות.
‫נכון, אם תפגוש אותו שוב. היי, תתחתן איתו.
‫מה שלומך?
‫הכפכפים והסווטשרט שלך עדיין אצלי.
‫אחזיר אותם אם ניפגש.
‫זרקתי את כל מה שקשור אליו.
‫אני לא יכול לזרוק כלום, ‫בטח שלא להסיר את הטבעת.
‫עדיף לזרוק אותם.
‫לדעתי עדיף להחזיר אותם.
‫מה הטעם להחזיר אותם? ממילא אזרוק אותם.
‫למי אכפת אם צד אחד זורק אותם? ‫-זה לא עוזר לסיים את היחסים?
‫אני מכיר אותך, קיונג־ג׳ון. תגיד את האמת.
‫לא הלכת לשם באותו יום כדי לסיים את היחסים.
‫- לפני שנתיים -
‫אתה חייב לעשות את זה כשאני בעבודה? ‫-אבל לא היית נפגשת אותי.
‫נפרדנו. למה שאפגש איתך?
‫למה את לא עונה כשאני מתקשר? ‫-נפרדנו.
‫אז מה עם כל הדברים האלה?
‫שלחתי לך הודעה. תזרוק אותם.
‫שלחתי הודעה בחזרה. ‫אני לא יכול פשוט לזרוק אותם.
‫טוב. אז אני אעשה זאת. ‫-רגע. אני מצטער.
‫זה הכול באשמתי.
‫למה אתה אומר את זה עכשיו?
‫רצית לסיים את זה כראוי.
‫זו לא הסיבה שהבאת את כל הדברים שנתתי לך?
‫זה היה שקר.
‫העמדתי פנים שאני בסדר.
‫אני לא רוצה להיפרד.
‫הבאתי את זה בתור תירוץ.
‫באתי כדי שנחזור להיות ביחד.
‫אני לא רוצה.
‫תשאיר אותם פה ולך. ‫-לא.
‫יש עוד.
‫נשארו לי עוד הרבה דברים להחזיר לך.
‫ואת תצטרכי לעשות את אותו הדבר.
‫נצטרך להיפגש עשר פעמים, לא, יותר.
‫לפחות 12 פעמים. ‫-היית צריך להביא הכול.
‫זה יהיה לך כבד מדי.
‫את יודעת כמה זה כבד?
‫אמרת לי לחבק אותו בכל פעם שאני חושב עלייך.
‫הדובון שנתת לי ביום ה־100 שלנו.
‫הוא היה גדול מדי בשביל שאסחב אותו.
‫הצמח שנתת לי עדיין נמצא אצלי במשרד.
‫אני צריך לאסוף את המעיל שקנית לי ‫מהניקוי היבש.
‫אם אאסוף אותם, זה יותר מקופסה אחת.
‫אצטרך לשכור משאית.
‫תשתמש במכונית שלך.
‫תביא הכול אליי הביתה במכונית.
‫אז מותר לי לבוא לשכונה שלך?
‫כשרבנו ונפרדנו,
‫אמרת לי לא לבוא.
‫אמרת שאתה צריך להחזיר אותם.
‫כמו שאמרת, לא אוכל לסחוב הכול הביתה בעצמי.
‫זה נכון.
‫אם כך, אני יכול לישון אצלך?
‫נפרדנו. למה שתישן אצלי?
‫אני לא רוצה להיפרד ממך.
‫אם את לא רוצה שאישן אצלך,
‫בואי ניפגש עוד עשר פעמים באזור הבית שלך.
‫אביא לך קופסה בכל פעם שניפגש, אחת אחת.
‫בפעם הבאה שניפגש,
‫שנלך למסעדת הטקבוקי האהובה עלייך?
‫אגב, מה זה?
‫את לא זוכרת את זה? ‫-אני קניתי לך את זה?
‫קנית את זה בפעם הראשונה שהלכנו ביחד
‫ללונה פארק.
‫באמת?
‫למה שמרת את כל זה? זה היה ממש מזמן.
‫אז במקום מסעדת הטקבוקי,
‫מה דעתך על דייט בלונה פארק?
‫אלבש את זה כל היום ואשתטה.
‫אם כך,
‫חכה פה עד שהמשמרת שלי תיגמר.
‫ואז אשקול מחדש את הפרידה ממך.
‫את מתכוונת לזה?
‫תודה, גברתי.
‫כשראיתי את קשת הארנב ההיא,
‫נזכרתי כמה היה לי כיף איתו.
‫זו הייתה המטרה שלי.
‫״אהבנו זה את זה. לא, אנחנו עדיין אוהבים.״
‫להפוך את המשבר להזדמנות.
‫אתה יודע, אני מומחה בזה.
‫יש משהו שאני מאוד רוצה לשאול אותה.
‫טוב…
‫אמרתי שזרקתי הכול.
‫אין לי שום דבר שקשור אליו.
‫היו לי מצלמות.
‫הבאתי איתי כמה כשנסעתי ליאנגיאנג.
‫אבל הן
‫כבר לא אצלי.
‫בסדר.
‫טוב. עברו שבועיים.
‫הגלשנים כמעט מוכנים,
‫ואני מתקדם לשלב הבא.
‫אז השלב… ‫-מה אתה עושה?
‫קיבלת עוד הזמנה לגלשנים? ‫-כן.
‫קיבלת שתי הזמנות? ‫-כן. שני גלשנים.
‫תוכל לסיים אותם לפני שתחזור לסיאול?
‫כן, נראה לי.
‫מה זה?
‫פולרואיד. רציתי לצלם תמונות.
‫גם אני רוצה לצלם עם זה. ‫-רגע.
‫זה נהרס.
‫זו המצלמה.
‫תחזיקי אותה.
‫ככה. פשוט תצלמי.
‫ללחוץ על הכפתור? ‫-כן.
‫את מצלמת אותי? ‫-כן.
‫אחת, שתיים, שלוש.
‫ועכשיו,
‫צריך להוציא את הסרט מכאן.
‫צריך רק לחכות.
‫אה, צריך לחכות? ‫-כן.
‫בזמן שאני מחכה, אצלם תמונות גם עם זאת.
‫מצלמת הפילם?
‫היא קשה להפעלה.
‫תצטרכי ללמוד על הרגישות של המצלמה,
‫להבין את מהירות התריס,
‫ולדעת על תפקיד הצמצם בצילום.
‫לא משנה. בואי הנה.
‫תראי. זה הפוקוס. ‫-טוב.
‫תשתמשי בזה כדי לכוון את הפוקוס.
‫זה מטושטש, נכון? ‫-כן.
‫תסובבי את זה. תראי באמצע שתי תמונות.
‫כן. ‫-כשהן יהיו חופפות, זה יהיה בפוקוס.
‫עכשיו אני רואה בבירור.
‫כן? ‫-כן.
‫כל הכבוד. יש לך כישרון לזה. את חכמה.
‫אם כך, תראה לי.
‫נשיקה?
‫מזג האוויר כל כך יפה היום. ‫-ממש יפה.
‫רוצה קצת?
‫תן לי לנסות. ‫-טוב.
‫כאן. שימי את הידיים כאן. האטי.
‫מהר יותר? הינה.
‫כמעט התעלפתי!
‫עכשיו אשחרר. ‫-לא.
‫לא. עדיין לא. ‫-אני עומד לשחרר עכשיו.
‫לא. עדיין לא.
‫קדימה!
‫טוב. הינה.
‫אחת, שתיים, שלוש.
‫תעשה פוזה.
‫אחת, שתיים, שלוש.
‫זהו?
‫איזה יופי.
‫אחת, שתיים, שלוש.
‫אני מדמם. ‫-איפה?
‫שיקרתי. ‫-״שיקרתי״?
‫- התחתנו -
‫תכווני את הפוקוס, כדי שהבניין…
‫נראה לי שהוא בפוקוס. ‫-באמת?
‫טוב.
‫הוא לגמרי לא בפוקוס.
‫ג׳אי-וון! צא החוצה עכשיו!
‫מה העניין?
‫מה את עושה? תפסיקי לצלם אותי.
‫אל תצלמי אותי. אני נראה נפוח.
‫תוריד את היד. תסתכל לכאן. תחייך.
‫לחייך? ‫-בחיי, אתה נראה נהדר.
‫רק רגע. ‫-מה?
‫אי אפשר לצלם סלפי במצב… ‫-אחת, שתיים, שלוש.
‫אז המצלמות לא אצלי…
‫כי הן אצלה. כן.
‫נתתי לה אותן, כי היא ממש אהבה אותן.
‫היי. ‫-טה־דה.
‫תודה!
‫אלוהים, אני לא מאמין לו.
‫הוא התאמץ מאוד כדי לקנות את המצלמות.
‫הוא נתן לה את המצלמות שלו?
‫ג׳אי-וון, מכל האנשים? ‫-בדיוק.
‫התחננתי בפניו, אבל הוא לא השאיל לי אותן.
‫ג׳אי-וון שאנחנו מכירים ‫היה קונה לה אחת חדשה, נכון?
‫אז עכשיו המצלמות נמצאות ‫אצל היון סון־אה הזאת?
‫כל השלוש?
‫הוא באמת נתן לה את שלוש המצלמות שלו?
‫ג׳אי-וון רומנטי מדי ללא צורך.
‫טוב. אני רומנטי מדי ללא צורך. מרוצה?
‫שיהיה. בכל אופן,
‫אני ממש רוצה לדעת ‫מה היא עשתה עם המצלמות שלי.
‫אבל אני בטוחה שגברת יון סון־אה מכרה אותן.
‫למה שהיא תמכור אותן?
‫אם היא צופה בריאיון הזה,
‫אני רוצה לומר לה את הדבר הבא.
‫אפשר?
‫- מה? -
‫טוב.
‫הינה.
‫- טוב, בסדר -
‫היי.
‫האם באמת מכרת את המצלמות שלי?
‫- ליון סון־אה -
‫אם באמת מכרת אותן,
‫מה עשית עם הכסף?
‫קנית אוכל? יצאת לשתות? עשית קניות?
‫למה את עושה לי את זה?
‫אסור לעשות כזה דבר. ‫אסור להשתעשע עם בן אדם…
‫בחיי. לעזאזל.
‫למה עשית לי את זה?
‫במשך חודשיים הייתי מאוהבת בו.
‫אוי. ברצינות.
‫רק המחשבה עליה מעצבנת אותי.
‫הכול היה שקר,
‫אבל האהבה שלי אליו…
‫כלומר…
‫בבקשה תמצא אותה. קוראים לה יון סון־אה.
‫היא יפה, אבל מרושעת.
‫איזה אפס. בחיי, הוא פתטי.
‫- יפה אבל מרושעת -
‫הייתי כנה אז.
‫אבל זה לא משנה עכשיו.
‫זה הכול בעבר.
‫לא אסתכל אחורה אל העבר שלי.
‫ההווה שלי הוא מה שהכי חשוב עכשיו.
‫- או־3 ‫סוכנות שיווק -
‫היום זורקים את האשפה הכללית, כן?
‫כל יום את שואלת את זה.
‫אשפה כללית בימים זוגיים, מחזור באי־זוגיים.
‫היום היה לי חשק לפסטה. תודה.
‫קחי את זה אחרי האוכל. עוד לא אכלנו.
‫לא. קודם אדאג לעור היקר שלי.
‫תני לי שנייה.
‫האטריות עשויות היטב? ‫-תזרקי אחת.
‫תראי.
‫הן צריכות עוד קצת זמן.
‫מה אתה עושה? זה מלוכלך.
‫סליחה? ככה השפים האיטלקים עושים.
‫לא נכון. עבדתי במסעדה שמגישה כל מיני…
‫כל מיני מה?
‫לא, לא חשוב.
‫רוצה יין? ‫-בטח.
‫לא קיררתי אותו.
‫אשים אותו במקרר.
‫פשוט תקרר אותו עם קרח.
‫אגב, מה זה בתוך המקרר?
‫יש משהו מוזר במגירה של היין.
‫אלה לא סרטי צילום? הם משומשים, כן?
‫למה שמת אותם שם?
‫טוב. זה מתאים בדיוק.
‫למה שמת אותם במקרר? ‫-אני לא רוצה שהצבעים ישתנו.
‫אפתח אותם כשאחזור לסיאול, ‫בסטודיו הצילום הקבוע שלי.
‫הצבעים לא משתנים שם בפנים?
‫טוב, הם ישתנו קצת,
‫אבל זה עדיף מלשמור אותם בטמפרטורת חדר.
‫למה? נכון שזה מעניין? ‫-כן.
‫אל תאכלי אותם כשאני לא פה.
‫אני אבדוק.
‫אתה יודע כמה יש? ‫-שלושה עשר.
‫למה את מחזירה אותם למקרר?
‫למה? ‫-אני מתכוונת לאכול אותם.
‫הם יותר טעימים כששומרים אותם טריים.
‫יש לך מצלמה? אין לך מצלמת פילם.
‫היי, השום נשרף. תזרוק אותו.
‫רגע.
‫איזה בזבוז.
‫אז קאנג גאון גר עם אישה?
‫אני יודעת. הוא גר עם לי און־או.
‫גאון ואני נפרדנו בגללה.
‫נראה לי
‫שיום אחד הם עוד יתחתנו.
‫טוב. עבודה טובה.
‫עבודה טובה. ‫-כל הכבוד.
‫לאן אתה הולך?
‫סיימו לנקות את הבניין בסנגאם־דונג?
‫כן. למה? ‫-אני הולך לצלם תמונות.
‫תשאיר את זה למומחים… ‫-טוב.
‫הוא תמיד מחפש צרות.
‫צילמתי אותן לפני שנה, ‫אז אולי הצבעים השתנו.
‫יש אנשים שאוהבים תמונות עם צבעים דהויים.
‫שמרת אותם במקרר?
‫כן.
‫תאחסני אותן על המחשב, או שאסרוק לך אותן?
‫לא, תפתח אותן, בבקשה. ‫-את כולן?
‫כן. את כולן. עותק אחד מכל אחת.
‫אלוהים.
‫שמעתי שאתה הכי טוב בפיתוח תמונות.
‫סליחה?
‫טוב, זה נכון שהרבה מומחים ‫באים לסטודיו שלי.
‫כמה זמן זה ייקח?
‫שלום?
‫שלום, אדוני. זה פארק ג׳אי-וון.
‫היי, עבר הרבה זמן.
‫איפה היית? אתה כבר לא משתמש במצלמות פילם?
‫לא, כיום אני לא משתמש במצלמות פילם, ‫רק בדיגיטליות.
‫סיימתי לערוך ולהעלות אותן.
‫מתי עליי להגיע?
‫בחיי. אני קצת עסוק היום.
‫אם זה לא דחוף, אשלח אותן מחר עם שליח.
‫טוב.
‫כולן מוכנות?
‫כן.
‫רגע, הבחור הזה…
‫אני מכיר אותו. ‫-לא, אתה טועה.
‫לא, אני לא. הוא עובד בחברת אדריכלות.
‫לא. זה לא הוא.
‫בחיי.
‫אני אאסוף אותן. תעשה חשבון. ‫-טוב.
‫לא תכננתי לומר את זה.
‫אמרתי שנתתי לה את שלוש המצלמות.
‫לא נתתי לה אותן.
‫ראיתי את תיק המצלמה בשדה התעופה. ‫-ביי.
‫אבל שכחתי כי מיהרתי.
‫וזה לא היה חשוב, ‫כי חשבתי שאקבל אותן בחזרה.
‫זה מצלם.
‫בסדר.
‫סוף סוף הגיע היום הראשון.
‫קיבלתי עץ.
‫חשבתי להשתמש בעץ בלזה, אבל זה יקר מדי.
‫האלון גבשושי וכבד מדי.
‫אז החלטתי להשתמש בפאולוניה.
‫החל מהיום,
‫אראה לך איך מכינים גלשן.
‫טוב. היום,
‫אכין שרטוט גס על לוח,
‫ואז אחתוך אותו במסור.
‫טוב.
‫בסדר.
‫המשמרת שלך מתחילה בקרוב, אז אפסיק עכשיו.
‫היום אחבר את הצלעות לקורה.
‫אני מכין את המסגרת שתתיישב על הגלשן.
‫אה, כן.
‫שכחתי לומר לך.
‫הגלשנים שאני מכין עכשיו הם שלנו.
‫את יודעת, להכין גלשן נראה קל, ‫אבל זה ממש קשה.
‫היום אעבוד על המסילות של הגלשן.
‫לוקח בערך שעתיים עד שהדבק מתקשה.
‫עליי לחכות שעתיים לכל אחת.
‫את רואה כמה זה קשה, כן?
‫זו הרבה עבודה להכין גלשן אחד.
‫רק לידיעתך,
‫זה ממש קשה, להכין אותם בלי שאת יודעת.
‫טוב, אני לא בטוח שתאהבי את הגלשן שלך.
‫אבל אני עושה את המיטב.
‫אז השלב…
‫מה אתה עושה? ‫-הינה… מה?
‫קיבלת עוד הזמנה לגלשני עץ?
‫כן. רגע.
‫בואי ניכנס פנימה. זהו.
‫טוב. לאט.
‫נחשי איפה אנחנו.
‫איפה אנחנו? מה זה?
‫איפה אנחנו?
‫בסדנה שלך. ‫-כן.
‫זה מריח כמו הסדנה שלך.
‫טה־דה.
‫מה? זו הסדנה שלך. ‫-כן, נכון.
‫ואלה גלשנים. ‫-כן, גלשנים.
‫כמה את רואה?
‫שניים. ‫-כן, יש פה שניים.
‫אז מה?
‫״אז מה?״
‫הבנתי. אתה רוצה שאעזור לך ‫לשייף את הגלשנים?
‫לא, זה לא העניין.
‫תסתכלי עליהם. יש שני גלשנים.
‫למה שניים? את ואני. אלה גלשנים תואמים.
‫הכנתי אותם מאפס.
‫עבדתי עליהם כשישנת. ולפני שהתעוררת
‫והלכת לעבודה.
‫הכנתי אותם מאפס. ‫זו הייתה הרבה עבודה. הכול.
‫הכנתי אותם בעצמי.
‫מדהים.
‫כן. ״מדהים.״
‫זה כל מה שיש לך לומר?
‫טוב…
‫אז מה לעשות עכשיו?
‫עכשיו נצייר על הגלשנים שלנו.
‫זה שלך. וזה שלי.
‫נכון שזה מעולה? ‫-תודה!
‫אלוהים.
‫אחרי שנפרדנו בשדה התעופה,
‫היא לא התקשרה ולא באה לכאן.
‫אבל מה שאני ממש לא מבין,
‫זה שבאותו יום,
‫היום שבו היינו אמורים להיפגש פה,
‫היא השאירה לי הודעה קולית.
‫ג׳אי-וון, זו אני.
‫סון־אה.
‫היה לי כיף איתך.
‫עדיף
‫שלא ניפגש שוב.
‫אשמור את המצלמות.
‫לא. גנבתי אותן ממך.
‫זו הייתה התוכנית שלי מלכתחילה.
‫אני מצטערת.
‫אפילו לא סיפרתי על זה לקיונג־ג׳ון, ‫כי זה לא סיפור טוב.
‫הקשבתי להודעה האחרונה שלה ‫עשרות פעמים, אבל…
‫מישהו יודע למה היא התכוונה?
‫- צ׳ונגיה 2־גה -
‫התלבשתי כמו אשתו של מיליונר.
‫זה סוד.
‫הן כולן ריקות.
‫אין כלום. הן ריקות.
‫אני מסתובבת איתן לפעמים.
‫זה מעודד אותי.
‫תרגום כתוביות: נטע לביא