A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
#ROMANTIKUS
#SZABAD SZELLEMŰ
#LÁNYOS RAJONGÁS
#ÖNKÉNTES SZINGLI
#HOSSZÚ TÁVÚ KAPCSOLATBAN
MILYEN A SZERELMED?
„KISS ME KISS ME” A BEETLEJUICE-TÓL
1962-BEN LIVERPOOLBAN ALAPÍTOTT NÉGYTAGÚ BANDA
Biztos, hogy esni fog?
Igen, azt mondták.
Szerintem nem fog.
Én nem bánom.
A BANDA MŰVÉSZI VOLT, ÉS NÉPSZERŰ IS
Gyere ide!
NAPJAINKIG IS SOKAK SZÁMÁRA NYÚJTANAK INSPIRÁCIÓT
A LEGTÖBB DALUKKAL ELLENTÉTBEN
A „KISS ME KISS ME” NYÍLTAN SZÓL A SZERELEMRŐL
SOK KOREAI MŰVÉSZ DOLGOZTA FEL
- Tudod, mit? - Mit?
Nem bírok tovább olvasni.
Én mutathatok neked mást.
Ez mit jelent?
Csak megtetszett.
„Már nem próbálok értelmet keresni mindenben.”
Ezt jelenti.
- Ez tetszik. - Miért?
Csak úgy.
Tetszik a stílusod, a személyiséged…
Minden tetszik benned.
Esik az eső.
Látod? Megmondtam.
- Ugye? - Igen.
Igazam volt, ugye? Megmondtam.
- Menjünk! - Mi? Hová?
Hová mész?
Hé, vigyázz!
Siess, Jae-won!
Hé, Seon-a!
Várj meg!
- Hé! - Esik az eső!
Várj meg, Seon-a!
- Ez úgy felfrissít! - Hát nem jó?
Ez volt az első alkalom, hogy nem bosszantott,
hogy nincs nálam esernyő.
Inkább boldog voltam.
- Egy hónap múlva elmész? - Igen.
Egy hónap szabadságot kértem. Miért?
Ha kivennél még egy hónapot, kirúgnának?
Miért?
Vegyek ki még annyit?
Ha kirúgnak,
dolgozok az előző cégemnél.
Ha kiveszek még egy hónapot,
hozzám jössz?
Komolyan kérdezed?
Igen.
Mintha jegyesek lennénk.
Van hol élnünk, jól kijövünk.
Azt hittem, már nem vagy
vonakodó vagy tétova.
Igazad van.
Egy esküvő jó lenne.
Igaz? Jó lenne?
Tegyük meg csak a móka kedvéért! Jó?
- Csináljuk! - Jó.
De csak ennyi lesz a lánykérés?
Lánykérés?
Ábrándoztam róla.
Hogy micsoda? Tessék?
Még van telefonfülke?
Nem volt mobilja?
Ez olyan ciki.
Lánykérés? Igen, már megvolt.
YURISANGJA: „WHAT DO YOU THINK?”
1996-BAN ALAPÍTOTTÁK
A FÉRFI POPDUÓT GYENGÉD BALLADÁIÉRT SZERETIK
EZ A SZÁM A 2005-ÖS KÜLÖNKIADÁSUKON SZEREPELT
A DALLAM MOZART „TWINKLE, TWINKLE ,LITTLE STAR” CÍMŰ MŰVÉBŐL VAN
Oly különös ez
Egész nap nézlek téged
- Azon tűnődöm… - Mi az?
- Megörültem-e ? - Mi az?
És aztán újra mosolygok
Mert annyira elbűvöl
Hogy beléptél szívembe
Nem is kopogtál
Csak nagy zajjal rohangáltál…
- Megőrült? - És felkavartál
Egyszerűen nem tudlak
Kiverni a fejemből
Tudnál adni talán egy szobát
Szíved mélyén, hogy oda bezárj ?
Mit gondolsz ?
- Így ni. - Jól van.
Már veszi.
Jól van hát.
Kezdődik Yoon Seon-a és Park Jae-won esküvője.
Ne már!
Yoon Seon-a, fogadod, hogy örökké szereted Park Jae-wont?
Igen!
Park Jae-won, fogadod, hogy örökké szereted Yoon Seon-át?
Igen!
Fogadod, hogy együtt lesztek
öregkorotokig?
Igen!
Még esős, havas, szeles napokon is…
Nem jó.
Még esős, havas, szeles napokon is
kitartasz mellette?
Igen!
- Elég. - Mi?
Ezzel vége az esküvőnek.
Nem, még nincs vége.
Tessék!
Soha ne vegyük le!
CSOPORTVEZETŐ
Ez csak jobban feldühít.
Érdekel, hol a gyűrűje.
Biztos eldobta.
Így van. Eldobtam.
A szakítás után visszaadhattad volna a gyűrűt.
Minek? Hogy másnak add?
Ilyen zsugorinak nézel?
Egyszerűen nem értem őt.
Miért volt az esküvő, ha dobni akarta?
- Pontosan. - Szabad lesz?
Egy projektajánlatot írok. Nem érek rá.
Tutira nem így tervezte.
Még próbálja jó színben feltüntetni.
Az esküvő nem volt törvényes.
- Bárcsak elfelejtené! - Igen, azt kéne.
- Nem a törvényesség a lényeg. - Én megértem.
Mivel eleve nem volt törvényes,
sokkal érzelmesebben állt hozzá.
Egyszerűsítsük le!
Csak két hónapig éltek együtt.
Csak addig?
Az élet hosszú. Két hónap rövid.
Szerintem nem kellene ennyit rágódnia ezen.
Felejtsétek el! Ennyi.
Mondani könnyű, ez nem az ő életük.
Amíg együtt voltak, eltűnt valamije?
Honnan jött ez?
Csak úgy felmerült bennem.
Mi van, ha nem Jae-won volt a célpontja?
Akkor mi?
Hát…
Talán azért került közel hozzá,
mert valami hátsó szándéka volt.
Mi van, ha van egy aranybékája, ami egy jangot nyom?
Az mennyi?
Kevesebbet érek, mint egy jang arany?
Bocsi. A barátom egy kicsit dinka.
Író. Jó, hogy élénk a fantáziája.
Nem, ez lehetséges.
A nő akart valamit, közel került hozzá, és ellopta.
Sikerrel járt, és dobta.
Azt mondtad, író. Ért hozzá egyáltalán?
Egy újságban mutatkozott be.
Borzalmas a képzelőereje. Hogy tud megélni?
Tuti nem tűnt el semmi?
Tuti.
Tényleg nem.
De akkor mit akart tőle a nő?
Mondjátok meg, hogy találkoznék vele!
Istenem, de utálom.
Előbb velem találkozzon!
Velem! Előbb velem!
A hatodik érzékem jelez. Valamit elveszített.
Biztos Seon-a lopta el.
Amiatt a valami miatt közelítette meg.
Csak nem akarja beismerni,
hogy Seon-a színlelte az érzéseit.
Tudod,
ilyet egy 20 éves nő mondana egy 80-as gazdag tagnak.
„Szeretlek. Annyira szeretlek,
hogy gyereket akarok tőled.”
DÜHÖS
Csak hinni akar benne,
hogy igaz volt.
- Pontosan. - Hé!
Ne vegyetek!
Állítsátok le a kamerát! Ez az interjú…
Nem. Nem tudom csinálni. Végeztem.
Kiszállok.
FELDÚLT
Azt mondom, hogy ez nem igaz.
Az érzései irántam őszinték voltak.
Teljesen őszinte és szenvedélyes volt.
Úgy hiszem, mindennél jobban szeretett.
Tudjátok, mit? Nem ismert középutat.
Senki sem szeretett engem úgy, mint ő.
Francba! El sem tudjátok képzelni!
- Még két sört kérnénk. - Még kettőt? Jó.
BIN SZÖRFMŰHELYE ÉS RA-RA RÁMENEZŐJE
- Seon-a! - Igen?
- Dobd ki a maradékot! - Jó.
- Tessék, a sör! - Köszönjük!
- Egészségetekre! - Köszi!
Máris visszajöttél? Hol van a vödör?
Nem tudom.
- Nem tudod? - Nem.
Kidobtad?
- Persze. - Nem igaz.
- Tényleg? - Régebben jobban ment.
- Ne már! - Add azt ide!
- Vége? - Igen.
- Menjünk! - Egy mosoly.
- Más vagy. - Bánod az esküvőt?
Mi az?
- Mondd, hogy mész! - Igyál egy sört!
- Ülj le! - Igyál!
- Nem, haza kell mennem. - Mi?
- Miért? - Haza? A lakásodba?
Igen, és velem kell jönnie.
Mi? Mentek valahová?
- Csak… - Hazamegyünk.
A lakókocsijában élek vele.
- Komolyan? - Együtt?
Igen, együtt élünk.
Már egy hónapja.
- Igen, majd egy hónapja. - Mi?
- Hogy? - Egy hónapja?
Elment az eszetek?
Komolyan mondja?
Össze is házasodtunk.
- Tessék? - Hogy mi?
- Kizárt. - Nem…
- Hadd magyarázzam meg! - Megőrültetek.
Igen, összeházasodtunk.
- De semmi komoly. - Szóval ne feledjétek!
Jae-won az enyém.
- Gratuláljunk nekik! - Igen.
- Gratulálunk! - Gratulálunk!
Hogy tudtad ilyen nyíltan megmondani, hogy együtt élünk?
Úgy, hogy igaz.
Csak három hétig leszek itt.
De akkor is, nem jöttél zavarba?
Egyáltalán nem. El tudnám mondani az egész világnak.
És mégis hogy tudnád megtenni?
- Összeházasodtunk. Együtt élünk. - Fejezd be!
Összeházasodtunk. Együtt élünk.
Várj már!
Gratulálok!
Összeházasodtunk. Együtt élünk.
Fejezd be! Zavarba hozol.
Komolyan.
Összeházasodtunk! Együtt élünk!
Jó ég, ez annyira kínos.
Csodás időnk van.
- Hát nem üdítő? - De.
Ez jó móka.
- Gyere, Seon-a! - Várj már!
EMELKEDŐ KÖVETKEZŐ PIHENŐ: 150 MÉTER
Jae-won, tarts ki!
Sikerülni fogi! Első leszek!
Ne menj! Várj meg!
Hol van Yoon Seon-a Földje?
És hol van a Marsa?
Mi ez? Hé, mit csináltál?
Mi ez?
Ez szörnyű!
Hát nem cuki? Olyan aranyos!
- Elkészültek a levesek. - Nagyszerű.
- Ez mi? - Micsoda?
Miért nagyobb Jae-woné?
- Tényleg. - Egyél, Jae-won!
Kaptál pár vérkagylót is.
Egek, miért raktál bele ennyit?
Imádom a vérkagylót.
Finom?
Más így ez a leves.
Remekül megvoltunk.
Nem valami hátsó szándékból került közel hozzám.
Minden az ő hibája.
Azé a bitang Kyeong-juné.
Igen, én vagyok Choi Kyeong-jun.
Nem dolgozott jól, és vissza kellett rohannom ide.
Miért két hónapra tűnt el, ha egyről volt szó?
Neki vicc a munka?
Az elnök egy feltétellel vehetett fel:
kapok egy hónap szabit.
Pontosan. Egy hónapot.
Mégsem voltál sehol,
ezért muszáj voltam galibát okozni.
Mert én nem értek úgy hozzá.
És halkabban, ha épp kritizálsz!
Hallok mindent.
Jóságos ég!
Ne hívogass! Már úton vagyok.
Visszamegyek, és megoldom.
Te csak ne csinálj semmit!
Mondd apámnak, intézem!
Megyek a hivatalba, és megoldom.
Igen. Hányszor mondtam már, hogy ne aggódj?
Semmi illegálisat nem tettünk.
Mellesleg elküldtem a szörfdeszkámat, és ajánlom, hogy vissza is kapjam.
Jae-won!
Bocsi, Seon-a!
Fontos dolog jött közbe Szöulban.
- Megjegyezted a számom? - Aha.
És mit teszel, ha mégis elfelejted?
- Itt van ez. - Ha elhagyod?
- Nem fogom. - De ha mégis,
hol és mikor találkozunk?
Cshonggjecshon, harmadik lépcső, utolsó szombat, tízkor.
Jó, el ne felejtsd!
Elnézést! Arrébb tudna állni?
Igen, uram, csak egy perc.
Mondtam, hogy vegyél saját mobilt.
Folyton Binét kéred el.
Hívlak, amint vettem egyet Szöulban.
- Indulj! - Rendben.
- Szia! - Szia!
- Tényleg vegyél! - Jó.
- Szia! - Szia!
- Szervusz!
Menj!
Siess!
És itt lett vége.
Örökre.
Megígértük, hogy Szöulban találkozunk.
De ennyi volt.
Együtt kellett volna Szöulba visszajönnünk.
De Kyeong-jun…
- Hová mész? - Nem tudom.
Miért nem tudod? Ez…
Dobd ki a francba! Miért van még meg egyáltalán?
- Miért dobnám? - Nem azt használjuk!
Szörnyű alkalmazott vagy. Igazi hülye.
Kezd felidegesíteni.
Hé, gyere ide!
Jae-won. Egek!
- Változtatsz a terven? - Aha.
- Nem teheted. - Miért?
- Nézd! - A csoportvez…
Jó napot, uram!
Nyitom az ajtót.
Gyere csak!
ÉPÍTÉSZET ÉS EMBEREK
Jó napot!
CSOPORTVEZETŐ
Hogy mertél módosítani
a buam-dongi ház tervein?
Ez a te céged?
Tönkre akarod tenni atyád cégét?
- Uram! - Te bitang!
Park úr vagyok, nem „bitang”, uram.
Zárva, bácsikám.
Kiabálhatsz, és elverheted, ahogy jólesik.
Hányszor változtattad már meg?
Mostanra egy kivitelezőnek el kellett volna kezdeni a munkát.
Nézd! A Pugakszan hegy ezen az oldalon lenne.
A lépcsőt ide kéne tenni,
hogy fel-le járva csodálhassák a kilátást.
Megerősítettük, hogy a hegy nagyon jól látszik
az emeleti nappaliból.
Az ügyfél szerint a terv úgy jó, ahogy van.
Nem tudja, hogy mi a jobb.
Mi jobban értünk hozzá, ajánljunk mást!
Akkor végezhettél volna egyből jobb munkát.
A Pugakszan hegy most költözött hirtelen a városba?
Hogy végezhettem volna tapasztalatok nélkül?
Épp ezért keresel négyszer annyit.
El sem hiszem, hogy rád bíztam a cégemet.
Pontosan. Miért kellett?
Boldog voltam az előzőnél, miért rángattál ide?
Igazán tiszteltem az elnököt a korábbi munkahelyemen.
Megmondtam a tőkehalleves és a szodzsu közben,
- hogy meg fogod bánni. - Mit tettél, te bitang?
Choi úr vagyok, nem „bitang”, uram.
Nevetséges nyikhajok vagytok.
Viszlát!
Ha még egyszer ezt meritek csinálni,
mindketten repültök.
Köszönöm!
Én miért?
Én szeretem ezt a céget, viszont…
nem bírom az elnököt.
Én igazából nagyon bírom.
De a csoportvezetőt nem.
Ha már itt tartunk, Kyeong-jun…
gondolkodtam a lépcső helyének módosításán.
- Így. - Várj, elég!
Tisztázzunk valamit!
Ha változtatsz,
akkor át kell tenni a fürdőszobát és a hálószobát is.
Tudom, de csináljuk!
- Odamenjünk most? - Hagyj! Nem tudok.
Miért nem?
Nem mehetek. Randim van Rin-ivel.
És lelépek akkor, amikor végez.
- Menjünk oda mind! - Ne hülyülj!
- Csatlakozhatok? - Minek? Kizárt.
Hadd csatlakozzak!
- Kaptok fagyit. - Felejtsd el!
Kyeong-jun!
Hékás! Choi úr! Hé!
- Itt hozzák. - Tényleg?
Tessék, a pizzájuk! Jó étvágyat!
- Köszönjük! Jól néz ki. - Köszönjük!
Várj, egy pillanat!
Nem az vagyok, aki voltam.
Az új Lee Eun-o vagyok.
Asszonyom!
A mindenit!
Nem ismertelek meg. Sokat változtál.
Hogy vagy?
Igaz is,
úgy hallom, vezérigazgató-helyettes lett.
Igen, te pedig szebb lettél.
- Jócskán megváltozott a stílusod. - Ez nem minden.
Mindenem megváltozott.
Értem. Mióta nem vagy már a cégnél?
- Hét éve. - Így igaz.
- Akkor még tanultál. - Igen.
- Tessék, a névjegykártyám. - Van munkád.
Mi? Céget alapítottál?
Egyszemélyes cég. O3 a neve, nem pedig 03.
A nevem három kerek betűje miatt lett ez.
Kifinomultabb lettél.
Mióta van meg a céged?
Kevesebb mint egy éve. Kilenc hónapja.
És hogy megy?
Az ismerőseimhez járok munkáért könyörögni.
Sosem utasítok el megkeresést.
Alig bírok megélni belőle.
Ha már itt tartunk, kisasszony…
Úgy értem, asszonyom.
Munkát kérnék.
- Mire gondoltál? - Bármire.
Szóljon, ha alvállalkozó kell!
Felvehetek részmunkaidőst is.
Mindegy, milyen apró és fárasztó a munka, nem válogatok.
Itt van a portfóliód?
- Helló! - Üdv!
Mi történt?
Még nem kötöttük be a lefolyókat,
és két napja esett. Fene!
Ezt magának hoztam.
A felesége szülinapjára.
Igazán nem kellett volna.
Nem kell tortát vennie.
- És egy kis nasi. - Egek, köszönöm!
- Köszönöm, Park úr! - Szóra sem érdemes.
- Majd én megcsinálom. - Kérem, ne!
Az öltönye koszos lesz. Bűzleni fog.
- Jesszus! - Akkor lapátolja oda!
De már tudja.
Csak akkor működsz, ha odacsapok.
- Ismered ezt a számot? - Igen.
Nem tudlak elengedni
Még az idő sem Szakíthat el tőlem
A közös emlékeink Mélyre fúródtak, mint egy tövis
Csak aznap érkezett Jangjangra.
…egy hónapig lakókocsiban élni.
A második: szörfözni egy hónapig, és semmi mást nem csinálni.
Izgatottnak tűnt.
Mindenki olyan, ha elutazik.
Én is az voltam.
Ta-dam!
Azt hiszem, kicsit megőrültünk akkor.
Kezdődik Yoon Seon-a és Park Jae-won esküvője.
Összeházasodtunk! Együtt élünk!
Egy álomnak tűnik a parton töltött két hónap.
Azt mondta, ő is itt él.
Gondoltam, legalább egyszer összefutunk.
De nem így történt.
Próbálom elfelejteni.
Nem, már sikerült is.
Esik?
Mi a fene? Elromlott?
Ne már!
Mi az? Mi lett ezzel?
Ez meg mi?
Nem állhatsz meg ott.
Menj le! Mondom, menj le!
Istenem! Te is elromlottál?
A fenébe!
- Ez bűzlik. - De szép kocsi.
Biztos a szülei vették neki.
Ezt én vettem. A saját pénzemből.
Ez de ciki.
Az az ablak is elromlott.
Biztos jó annak, akinek működő ablakai vannak.
Ilyen nincs. Kicsi a világ.
Nem látott meg, igaz?
Hogy miért dobtam?
Tudjátok, mi a rossz az ilyen szakításokban?
Nem az, hogy hiányzik ő vagy az együtt töltött napok.
Hanem folyton azt kérdezgeted magadtól, mit rontottál el.
Lássuk csak…
Rengeteg oka van.
Hogy mi az oka?
Tuti, nincs oka. Nem rontottam el semmit.
Először is,
ő nem emlékszik erre.
Minden tetszik benned.
- Mi lenne, ha… - Igen?
…más ember lennék?
Más ember? Ezt hogy érted?
Ha nem lenne ez a tetkóm,
máshogy öltözködnék, más lenne a hajam?
Akkor nem Yoon Seon-a lennél.
Hát ez az oka.
Megmondtam. Az az ember Jangjangon nem én voltam.
És ekkor gondoltam arra,
hogy „Nekem
szakítanom kéne vele.
Ennek véget kéne vetni.”
Kevésbé lenne fájdalmas, ha veszekedtünk volna.
A másik oka az…
Bárcsak
tudnám, hol van, és hogy van!
A feliratot fordította: Makatura Judit