ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
#РОМАНТИЧНІ
#ВІЛЬНІДУХОМ
#ДІВОЧЕЗАХОПЛЕННЯ
#ВИБИРАЮСАМОТНІСТЬ
#УТРИВАЛИХСТОСУНКАХ
ЯК ТВОЄ КОХАННЯ?
СТАРАННІСТЬ І ЗАВЗЯТІСТЬ
З чого почати перший секс?
Це дуже особисте запитання.
Мені трішки ніяково.
Та що це з вами? Для таких запитань ще зарано.
Ви маєте на увазі…
Коли я вперше зайнявся сексом із жінкою?
Коли я переспала з хлопцем?
Як нап’юся, секс буває лише на одну ніч.
Так давно, що й не згадаю.
Що? Чи я жалкую наступного дня?
Ні. А чого мені жалкувати?
Дайте подумати.
З чого починається в інших?
Хіба зазвичай не починають із поцілунків?
- З поцілунками неясно. - Потрібна взаємна згода.
Як таке узгодити?
Це ж не ділові перемовини.
Має бути відповідний настрій.
Але відчуття можуть різнитися.
Знаю. Це доволі делікатна тема.
Я можу відчувати не те, що ти.
Але без поцілунку сексу не буде.
Звісно, що не буде.
Ненавиджу все ускладнювати.
Якщо я хочу сексу, то очима даю знак.
Якщо він второпав, ми займаємося сексом. Якщо ні, то ні.
Я не мав сексу два роки.
Але якось вижив. Від цього не вмирають.
Я люблю цілуватися.
- Я теж. - Я теж люблю секс.
Я теж.
А хто не любить цілуватися?
Хто не любить секс?
Я відверто його запитала.
Боже, ви й не уявляєте, як я перелякався.
Було природно.
На все свій час і місце.
О, вони зустрічаються.
Він мій кузен і колега по роботі.
А вона - дівчина мого кузена.
І я з обома дружу.
Вони вже разом десь років із 10. Ні, може, 20.
- Ні, п’ять років. - Хай там як, я запитала першою.
Гадаю, усе сталось тоді й там, де треба.
П’ЯТЬ РОКІВ ТОМУ
Чому ми постійно ходимо в кіно?
Коли ми займемося сексом?
Що?
Я…
Попкорн.
Здається, ще не скоро.
Щоразу, коли йтиме до сексу,
я згадуватиму про той попкорн.
Мені досі від цього смішно.
Я думаю про Кенджуна щоразу, як бачу попкорн.
От я й запитав, чого вона хоче.
Знаю, що вона відповіла: «Номер у готелі, білі троянди
й вино з року їхнього народження».
Я тоді ще вчився у коледжі.
Щоб усе оплатити, він підробляв у багатьох місцях.
Ой, вибач.
- Ей. - Винен. Пробач.
- Кенджун. - Так?
Спершу треба розстебнути.
Ой, а там був ґудзик? Ґудзик…
Так, справді є. Розстебнув.
Ей.
Господи. Що?
Боже, припиняй це.
Ти такий милий. Дай поправлю тобі волосся.
Який ти чарівний.
Ей!
Того дня Кенджун був незграбний. І це було так мило.
Я був профі від початку.
Він дуже готувався, та явно розгубився.
Того дня я дізнався, що мені все чудово вдається.
Ніч була дивовижна.
Він підійшов і запитав: «У тебе вже був секс?»
Він нічого не знав.
Тож я дав йому купу порад.
Скажімо так: я був йому наставником.
І чому хлопці так лукавлять?
Не прикольно.
Невинність приваблює більше, дурники.
Душа важливіша за силу.
- Хто б це не сказав, я цілком згодна. - А я віддаю перевагу силі.
Душа невидима.
Не давайте жінкам обманювати вас. Вони говорять про способи.
«Душа» дорівнює «способи». Розумієте?
Я віддав усе.
Я віддав їй усе.
Він віддав їй свої душу й тіло.
ОДИН РІК ТОМУ
Сьогодні дуже гарні хвилі.
Погляньмо на небо.
Що…
Що? Де це я?
Я…
Я впевнений, що лягав спати біля моря.
Що це було?
Хто то був?
Це мені сниться?
Виходь. Я вчитиму тебе водити машину.
Господи, який у неї гидкий вигляд.
Що я тут роблю?
- Ти точно мені дозволив. - Дозволив що?
Джевон.
Джевон, у тебе нині іспит з водіння.
Ясно.
Вчитимешся водити?
Так.
Ти ще спиш?
Так.
Але вчитися ще не передумав, так?
Так.
Господи, то було спросоння.
- Але ж ти відповів і підтвердив. - О Господи.
До речі, де ти відкопала це місце?
Я теж тут вчилася. Школу закрили. Тепер тут закрита приватна територія.
- Що ж ми тут робимо? - Тут кльово вчитися водити. Тож поквапся.
Я не маю права викладати, і тут не можна вчитися.
Повністю прокинувся? Тоді вперед, навчимо тебе водити.
Господи, ти все зможеш. Візьми себе в руки.
Так, я прокинувся й таке інше.
Але ти без жодного сумніву порушуєш закон.
Що тепер?
Спершу пристебни пасок безпеки.
- Бачиш ключ? - Так.
Тисни гальма й заводь двигун.
Це я знаю.
Добре. Проїдься «змійкою».
І коли ти її намалювала?
- Поїхали. - Добре, поїхали.
Щоб трейлер не вийшов за лінію, бери ширший поворот.
Бери широкий правий поворот зовні.
Їдь далі. Не зупиняйся.
- Широкий правий поворот. - Ти молодець.
Ти наїхав на лінію. Я просила взяти широкий поворот.
- Так. Широкий поворот. - Широкий.
Зроби широкий поворот.
- Ти розсердилася? - Ні, я ніколи не серджуся.
Зроби ще один широкий поворот.
- Широкий поворот. - Так, широкий.
Ти молодець.
Цього разу поворот був заширокий.
Ти наїхав на лінію і не здав.
- Тут надто вузько. - Зовсім ні.
Тут усе, як на іспиті.
Це ж дуже легко.
- Бачиш, як вузько? - Ні, не вузько.
Тут завузько і для мотоцикла.
У тебе виходить.
У мене гарне передчуття. Ти здаси.
Ти про що це? Я не впевнений. Це так складно.
Ти чудово впорався. Я чудово тебе вчила, тому ти здаси.
- Ей, пригнися. - Навіщо?
Що таке? Навіщо?
Що відбувається?
Ми порушили закон. Проникли на приватну територію.
Але тебе це зовсім не турбувало.
Як я можу не турбуватися, особливо біля копа?
Ти неймовірна. То ми з тобою…
Обережно, копи.
Ти знущаєшся?
- Що… - Цього разу без жартів!
Ей! Іди сюди.
- І де ті копи? - Вибач. Я їх бачив.
- Дивися! Копи! - Припини!
- Де вони? Де? - Боляче. Пробач.
Справді боляче. З вуха тече кров.
Вертикально з незначним згином.
- Вертикально? - У дуба забагато сучків.
Доїв? Можеш залишити тут.
- Я помию. - Не треба.
Ні, я помию.
Ходімо.
Чому ти назвала її «Пес»?
Бо вона - собака.
- Уперед. - Давай. Уперед.
Біжімо.
Ей, перекуси трохи!
- Бін пішов до банку. - Знаю. І Нана з ним.
Вони пішли на побачення.
Поки їх немає, ми поїмо та розслабимося.
Так, звісно.
То ти хочеш розслабитися?
Поки розслабляємося, без пива не обійтися.
- Я відкрию. - Добре.
Кавун дуже апетитний.
- Будьмо. - Будьмо.
Коли ти почав робити серфи?
Я почав учитися два роки тому.
Із кожним приїздом я здобував нові навички й надалі вчуся.
Ти часто сюди приїздиш?
Я зустрів Нана й Біна на острові Чеджу ще в коледжі.
Ми часто бачилися, коли вони жили на Чеджу.
Але тут я вперше. У мене було багато роботи.
Напевне, ти вже давно серфінгуєш.
- Це дійсно так цікаво? - Так, цікаво.
Але так вважають не всі.
Чому питаєш? Сама цікавишся?
Спробую, коли мені захочеться.
Ти ж казала Нана, що боїшся води.
Відтепер я не буду боятися, відмовлятися, соромитися,
вагатися, сумніватися чи зволікати з рішеннями.
Я вирішила більше цього не робити.
Я поступово намагаюся не вживати таких слів.
І одного дня скажу, що більше не боюся.
Коли тобі це вдасться, повідом мені.
- Я навчу тебе серфінгу. - Добре.
Бачиш, зараз я не вагалася.
Скільки ти тут будеш?
Я нічого не планую, тому не знаю.
- Коли ти приїхала? - Місяць тому.
Чим займалася до того?
Не маєш роботи, до якої повернешся?
І не питай.
Повернусь у Сеул, тоді й подумаю, чим зайнятися.
То ми можемо зустрітись і в Сеулі.
Що ти робиш?
Здається, я більше не боюся.
- Вітаю. - Навчи мене серфінгу.
Раз, два. Розслаб руки.
Тобі класно вдається. Занур руки глибоко у воду.
Так, добре. Тримай підборіддя вище.
Молодець. Ось так.
Ей.
- Ти в нормі? Не боїшся? - Трішки.
Не бійся. Я поруч.
Якщо падатимеш, я тебе підтримаю.
Тому не переживай і зосередься на хвилях.
А я зосереджуся на тобі. Добре?
- Добре. - Спробуймо ще раз.
Починай гребти. Раз, два.
Ти молодець. Раз, два.
Продовжуй… О Господи.
З тобою все добре.
Молодець.
Вона наближається. Готуйся.
Починай гребти. Ось так.
Підводься!
Починай гребти. На ноги!
Підводься!
На ноги!
Вона наближається. Готуйся.
Приготуйся.
Греби далі.
Підводься. На ноги. Вставай.
Господи, вона дуже сильно впала.
- Ти зможеш. - Я зможу.
Починай гребти.
Підводься. На ноги.
Тоді вдалося! Тобі нарешті вдалося!
Сона!
Сона, ти в порядку?
Так.
Хвилинку.
Ти…
- Ти справді в нормі? - Так.
СУБОТА, 28-Е ЧИСЛО
Ти бачив мене? Ти бачив, як я серфінгувала?
Так, я все бачив. Я там був.
Так, ти там був.
Нині мені все вдалося.
І це був усього другий день.
Так, ти молодець.
І дуже хоробра.
Хвиля була така гарна.
Я боялася, але то було дивовижно.
Коли я піднялась і піймала ту хвилю,
було відчуття, наче я…
на вершині світу.
Так, тому люди й займаються серфінгом.
Я така рада, що вирішила більше не боятися.
Я хочу повторити завтра. Хочу опанувати це.
Тепер серфінг мені до душі.
Але тобі, мабуть, було дуже боляче.
Було боляче і водночас цікаво.
Я планую серфити завтра й післязавтра.
Я хочу серфити щодня.
Нині болітиме все тіло.
І болітиме доволі сильно.
Байдуже, навіть якщо тіло розбите.
Бо мені цікаво.
Спершу витрися.
Ні?
Я ж казала, що більше не говоритиму «ні».
Я тебе кохаю.
Я подумав, що, можливо, ще рано це казати.
Але все ж сказав.
Я тебе кохаю.
Вона не відповіла.
Натомість, таємниче посміхнулася.
Тоді цього було достатньо.
Здавалося, час зупинився.
І я був упевнений,
що вона теж покохає мене.
Я був з нею щирий.
Неважливо, чи він був щирий.
Ми провели разом лише тиждень, але це так багато для мене значило.
Усе сталося спонтанно.
А тепер мене так непокоїть, що вона не відповіла тим самим.
Сон…
Агов.
Привіт, красуне.
Що?
- До зустрічі. - Хвилинку.
То цієї ночі мене обманули?
Бувай.
Це відчуття дуже важко пояснити.
Здавалося, ніби вона обманула мене.
Закладаюся, що вона від початку планувала гратися зі мною.
Так, ми переспали раз. І що з того?
Ні, це не було раз.
Стоп. Тільки не кажіть, що вона теж бере участь в інтерв’ю.
Я знаю, що й Джевон бере участь.
Я знаю, де він живе і чим займається.
Якщо вона теж бере участь, передайте їй таке.
«Привіт. Ти жахлива людина».
Можуть подумати, що я перегинаю, та ви розумієте, про що я кажу.
Ти жахлива людина.
- Жахлива людина. - Він правий.
Я жахлива людина.
Я тебе звабила, переспала з тобою
і кинула тебе, коли розважилася. Тепер радий?
У мене так давно не було сварок з коханою людиною.
Тепер я готовий змиритися з жінкою будь-якого типу.
Розумієте…
того ранку я зробила те, що зробила,
бо все, що Джевон про мене знав, було неправда.
Як ви вже знаєте, мене звати не Юн Сона.
Мене звати Лі Ино,
а не Юн Сона.
Дівчина, яку зустрів Джевон,
це не справжня я.
Давай їж.
Не хочеш?
Я й сам бачу.
Переклад субтитрів: Маркіян Плесак