Kur cukrinės vatos indas?
Man reikia cukrinės vatos indo.
Skubiai reikia cukrinės vatos indo.
Aš ne… Niekur jo nematau.
Ačiū. Štai ir jis.
Ačiū.
VESTVUDO RAGANOS
Kur cukrinė vata? Čia tik paprastas sumautas indas.
Atsiprašau. Atleiskit. Labai atsiprašau.
Tai mano pirmasis toks stambus renginys.
Dieve. Sveikutė.
- Labas. - Nuostabus vakarėlis.
- Ačiū. - Paprastai jie būna šūdini.
Ačiū.
Išgėriau penkiais kokteiliais per daug,
bet, mamule, noriu žinot, kur bus pratęsimas, nes Vankuveryje
yra toks žiauriai geras striptizo klubas, kur galima gauti skaniausių austrių.
Supranti, turiu spėti į penktos valandos lėktuvą,
kad pamatyčiau vaikus prieš miegą.
- Bet pasiūlymas viliojantis. Ačiū. - Tu tokia gera mama.
Man tai patinka. Šaunu.
Bet kas pasiruošęs visą kitą savaitgalį padūkti Ostino muzikos festivalyje?
- Šita ragana. - Taip, ir šita poniutė.
- Pašėlsim kaip reikiant. - Gerai.
Pasilinksminsim visuose Šiaurės Amerikos miestuose ir savaitę Seule.
- Nuskambėjo kaip grasinimas. - Taip ir yra, poniute.
Gerai. Man reikia surasti jai vietą, bet…
Bėk jau, mergyt. Man ta pupytė labai patinka.
Šūdas.
Dėmesio, pakeisti vartai.
Keleivių, skrendančių 216 reisu, įlaipinimas vyksta prie 41B vartų.
Šūdas.
Galit pasaugoti mano daiktus?
- Ką? - Galit pasaugoti mano daiktus?
Aš… Gal ne.
Ačiū.
Ką? Aš…
MEIVĖ
Širdele, stokis. Nagi. Eime į lovą.
Eime. Eime, širdele.
Gerai.
Pailsėk, gerai?
- Štai kur tu. Sveikutis. - Sveika, kambarioke.
Paruošiau „Kruvinąją Merę“.
- Labai tinka pagirioms, žinai? Taip. - Žiauriai gerai.
Kokie tavo planai šiai dienai?
Man reikėtų tavo pagalbos, jei tu nieko prieš.
- Žinoma. Be problemų. - Gerai, puiku.
Tai mažiausia, ką galiu padaryti, ar ne?
Tipo, iškart?
- Gali pernešti į mansardą? - Taip. Žinoma.
Kurią?
Visas.
- Ačiū, bičiuli. - Nėr už ką.
Sveika, draugyte. Visiškai nieko. Kaip tu?
Jei jau esi viršuje, gali patikrinti, ar ten nėra pelių kakučių?
Gal turi, na, kokias pirštines, kaukę ar ką panašaus?
Kaukė čia tau nepadės.
Liko paskutinis dalykas, kurį tau reikia pervežti.
- Aš nevažiuosiu! Ne! - Važiuosi į senelių namus!
- Niekur iš čia nevažiuosiu! - Niekas tavęs neklaus!
Pasakiau, kad važiuosi, senute!
- Ji man atrodo visai sveika. - Ne!
- Ko lauki? Vykis ją! - Atleiskit. Atsiprašau.
- Kas jis toks? - Koks tau skirtumas?
- Kas tu toks, po galais? - Jūsų dukters draugas.
- Sodink ją į vežimėlį! - Ką tu radai toje kekšėje, po galais?
Darbas atliktas.
SENELIŲ NAMAI „PAKRANTĖS ĄŽUOLAI“
Nesuprantu, ko taip bijojau.
Gal užsukam į užkandinę „Panda Express“?
Aš nealkanas.
Kaip nori, man liks daugiau.
Kojotas sulaikė kvėpavimą ir įgrūdo raktą į spyną.
Durys atsidarė.
Koridorius buvo tamsus ir tuščias.
Pamažu vaizdas ėmė ryškėti.
Tai buvo tobulas nusikaltimas, išskyrus vieną dalyką.
Kojotas žinojo.
Bliamba.
Nagi. Susikaupk.
Serverių dūzgimas nustelbė Kojoto žingsnius.
Kojotui ir vėl pasisekė.
Bet ar pakaks jo programavimo įgūdžių?
Gerai. Nagi. Sugalvok ką nors.
Vyr. juriskonsultas pasakė, kad sutartis pasirašyta.
Viskas baigta.
O gal ne?
Kodėl taip sunku rašyti?
Užstrigau. Mane ištiko kūrybinė krizė.
Rašau, rašau, ir staiga… atsimušu į sieną.
- Bet ar tai nėra proceso dalis? - Taip, galbūt.
Bet varo į neviltį.
Na, o ką sako Silvija?
Na, šiuo metu mes nesikalbam apie mano knygą.
Gal tai ir yra problema.
Taip, na, ji labai aiškiai leido suprasti, kad netiki manim
ir kad „Bretas Kojotas“ yra niekalas.
Iš esmės ji pasakė, kad turėčiau grįžti į darbą
ir gauti pastovų atlyginimą.
Taip ir pasakė?
Na, ne. Jos kalboje buvo mažiau žodžių.
Na, ką tiksliai ji pasakė?
Kad nusivylė manim, jog prieš mesdamas darbą nepasitariau su ja.
Gerai jau.
Jei atvirai, ir man nepatiko tai, kaip tu išėjai.
Buvo keistoka.
Manau, Frenkas pasijuto užgožtas. Tai juk buvo jo vakaras.
Tikrai? Gal parašyti jam žinutę?
Nemanau, kad jis nori iš tavęs ką nors girdėti.
Jis išvyko į metų trukmės kruizą.
Vis siuntinėja savo antros šeimos nuotraukas.
Šešiasdešimtmetis su kūdikiu. Net nesmagu žiūrėti.
Nenormalu.
Ką darysim po to?
Man reikia grįžti į darbą.
Aš turiu darbą.
Dirbu visą dieną.
Teisingai. Taip.
Labas.
- Labukas! - Sveika.
Seniai nesimatėm.
- Žinau. - Jau kelias savaites.
Nepamenu, kada vežiau vaikus į mokyklą.
- Tau gerai. - Ne, kaip ir pasiilgau šito.
Na, manęs amžinai nėra.
Kitą savaitgalį skrendu į kažkokį Ostino muzikos festivalį.
„They Might Be Giants“ atliks visas dainas
iš serialo „Robotas paauglys“, po to man teks surengti vakarėlį.
- Koks įdomus tavo gyvenimas. - Iš pradžių ir man patiko,
o dabar pasiilgstu vaikų, šeimos ir savo gyvenimo.
Aš pajuokavau. Nieko čia įdomaus.
Matei serialą „Robotas paauglys“? Jis siaubingas.
Taip, mačiau. Teko surengti jiems ne vieną vakarėlį.
Beje, tas serialas skirtas ne mums, o dešimties metų berniukams.
Žinau. Semas mane įtraukė.
Nors Tori Speling, kuri vaidina mamą robotę, labai mane prajuokino.
Man patinka jos sugrįžimas. Grotažymė HotToriSummer.
Kas tau negerai? Kodėl žiūri tą serialą?
Kad išvengčiau Vilo.
O kaip Vilas?
Dieve. Nenorėk, kad pradėčiau.
Jis jau kelias savaites gyvena pas mane.
Nesuprantu, kodėl jis tapo mano problema. Aš jo beveik nepažįstu.
Kuo jis užsiima?
Žinai, jis ruošiasi pristatyti savo šūdiną bariuką. Aš tiesiog…
Jei atvirai, jau nebeturiu kantrybės.
Jis pristatys savo alų?
Taip. Aš pasiūliau. Bando pritraukti investuotojų.
- Jis tau nesakė? - Ne.
Mes nebendraujam.
Na, dabar suprantu, kodėl užkrovei jį man.
Vienintelė bėda ta, kad nežinau, kaip juo atsikratyti.
Juo neįmanoma atsikratyti.
Aš viską išbandžiau.
Taip.
Na, yra vienas dalykas, kurio tu, manau, neišbandei.
Tai buvo netikėta.
- Taip. Ir man. - Taip.
Turiu tave įspėti, esu labai prieraiši.
Todėl, kad man trūko tėvo meilės.
Aišku.
- Turbūt man reikėtų išsikraustyti. - Ne.
- Bet jei taip nuspręsi, aš suprasiu. - Kad nekiltų nesusipratimų.
- Ačiū už viską. - Tau ačiū.
Ačiū, kad leidai man čia pagyventi, žmogau.
Žinau, kad turi nemažai problemų
dėl to namų arešto ir panašiai.
Seni, gali nedėkoti.
Na, juk tu ir aš, tipo, iš esmės mudu esam šeima.
Tai normalu. Mes turim padėti vienas kitam, tiesa?
Taip, žinoma. Buvusi netikra šeima, bet vis viena ačiū.
Noriu paprašyt tavęs paslaugos.
Galėtum nubėgt į parduotuvę ir nupirkt dar energinio gėrimo „Celsius“?
- Be problemų. - Geras. Žiauriai gerai, seni.
- Ačiū. Taip. - Labai tau dėkingas, seni.
- Mielai. - Myliu tave, seni.
Turi vaizdo žaidimų? Ar tai…
Kada jau eisi?
Nori, kad eičiau dabar?
Taip, seni. Tau tai problema, bliamba?
Atėjau čia prieš penkiolika minučių.
Atnešiau tau šešias skardines to gėrimo.
Na, visas jau išgėriau, bliamba.
Gal juokauji? Tipo, pats pagalvok, Vilai.
Omarai, gali įsivaizduoti?
Ar prašyčiau daugiau „Celly“, jei man nereikėtų daugiau „Celly“?
Nea, neprašytum.
Na, gal mažiau gerk to sumauto „Celly“. Niekada apie tai nepagalvojai?
Kodėl? Juk tai 100 % natūralus gėrimas.
Be jokių konservantų. Be dirbtinių skonio stipriklių.
Jis natūraliai natūralus.
Įrodyta, kad „Celly“ veikia 100 procentų.
Kas per nesąmonė? Tai visiškai nieko nereiškia, bliamba.
Tai yra gėrimas. Jis negali veikti. Tai tik sumautas gėrimas.
Tai reiškia, kad kliniškai įrodyta, jog „Celsius“ veikia.
Koks dar veikimas? Juk tai tik sumautas gėrimas.
- Kliniškai įrodyta, kad veikia. - Viskas kažkaip veikia.
- Jei būtum atlikęs tyrimą, žinotum. - Kur?
- Klinikoje. - Ką tu čia paistai?
Visa tai absoliuti nesąmonė. Ką tu čia veiki?
- Gali patikėti? - Ne. Aš nesuprantu.
Su tavim neįmanoma susikalbėti. Esi priklausomas nuo „Celsius“.
Kiek skardinių to šūdo išgeri per dieną?
- Vienuolika, šikniau. - Per daug, šikniau.
Įrodyta, kad jis 100 procentų veikia.
- Tai tik tušti žodžiai, bliamba. - Ką tu čia paistai?
Liaukis tai kartojęs. Jau užknisai, žmogau.
Dieve!
Ant pakuotės parašyta, kad galima išgerti tik dvi skardines.
Štai, prašau. „Celsius“ sako negerti „Celsius“.
- Jie turi taip sakyti. - Jie neturi taip sakyti, bliamba.
Tai, tipo, kažkoks valdžios nurodymas ar panašiai.
Koks gėrimas pasaulyje sakytų, kad jo nereikia gerti?
Vilai! Žmonės. Vilai, liaukis!
Aš neskatinsiu tavo potraukio tam sumautam „Celsius“.
Tegul jis eina ir nuperka tau to sumauto „Celsius“.
Nea, „Celsius“ perka tas, kas čia naujai atsikrausto.
Tad jei nenori pirkti „Celsius“,
pakviesk ką nors apsigyventi čia, tada tas kažkas pirks „Celsius“.
Nori pasakyt, kad jei surasiu ką nors, kas norės čia apsigyventi,
man nebereikės pirkti „Celsius“?
- Taip, sėkmės. - Vadovaujantis tokia logika,
čia apsigyvens tūkstantis žmonių, bliamba,
kad tik kam nors nereikėtų visą dieną lakstyti dėl tavo „Celsius“.
- Būtų nuostabu. - Nesu alergiškas draugams.
- Būtų gerai. - Smagiai leistume laiką.
Būtų gerai, jei daugiau žmonių žaistų „Pokerio princą“.
Seni, tu rimtai? Ar tu… Iš tikrųjų…
Vilai, jau užknisai su tais savo padėkliukais.
- Kam tai rūpi? - Tu teisus. Man – ne.
Žinai, kas valdo? Keitlina Klark.
- Tikrai, aš dievinu Keitliną Klark. - Seni, tu apsinešęs.
Negali kalbėti viena tema ilgiau nei dvi sekundes.
Noriu padaryt tą patį, ką Rajanas Reinoldsas padarė futbole,
tik aš rinkčiausi WNBA.
- Būtų smagu. - Taip. Nori nuosavos WNBA komandos.
Tau negalima iškelti kojos iš namų, kvaileli tu.
Omarai.
Šį savaitgalį pristatau savo alų.
Galėtum padėti pervežti kelias alaus talpas?
Ne.
Aš skrendu karšto oro balionu.
Bičas, tipo, virtualiai dulkinasi tavo svetainėje šalia mūsų.
Rimtai? Ką tu matai?
Beveik vien užpakalius ir gigantiškus kaktusus.
Žinot, aš labai džiaugiuosi.
Ant baltojo foteliuko – mano brangi draugė Silvija Gryvs.
Taigi, Silvija, papasakok mums apie savo gyvenimą.
Šiuo metu dirbu gamybos kompanijos renginių organizatore.
Mes dievinam „Jaunojo Darsio paslaptis“.
Žavimės Meisonu Grendu.
Taigi, Silvija, ar galėtum teigti, kad dabar esi savo šeimos maitintoja?
Turbūt.
Taip. Anksčiau to nėra buvę.
Ir kaip jautiesi?
Prašau, pasakok viską be jokių užuolankų.
Tu sėdi ant baltojo foteliuko. Tai – prekės ženklas.
Tipo, papasakok savo istoriją. Mamoms bus labai įdomu.
Jaučiuosi puikiai.
Taip. Kartais būna labai sunku ir truputį vieniša
užsiimti nuosavu nedideliu verslu,
bet jaučiuosi įvertinta.
Žinai, žmonės apie tai nekalba,
bet sugrįžti į darbą, supranti,
užauginus tris vaikus, yra iš tikrųjų…
„Pašalinti stiklo lubas su Keite Fylds“
pristato „ZipRecruiter“.
„ZipRecruiter“ remia tavo tinklalaidę?
Ne, bet neblogai skamba, tiesa?
Grįžtame į laidą.
- Ar tai tikrai būtina? - Taip, būtina.
Tau smagu?
Labai smagu.
- Ne, kalbėk natūraliai. - Gerai, atleisk.
Sveika. Laba diena.
Sulaukiau stebuklo.
Alaus talpos pagaliau išvažiuos iš mano kiemo.
Taip. Viskas tam paruošta.
- Tu vienas? - Taip. Niekas nenori man padėti.
Bet aš susidorosiu. Viskas gerai.
Puiku.
Bliamba.
Nagi.
Bliamba. Judinkis.
Galiu padėti? Išarsi visą sodą.
Ne, aš… Gal Čarlis namie?
Tas šūdas – žiauriai sunkus, o jis yra baisiai stiprus.
Jo nėra. Bet aš galiu padėti.
Beje, esi ragavusi „Celsius“? Tas šūdas – neįtikėtinas, bliamba.
Šimtu procentų natūralus. Kliniškai įrodyta, kad veikia.
- Kaip suprasti? - Kliniškai įrodyta, kad veikia.
- Kaip suprasti? - Tai reiškia…
Jei nori žinoti, ar jis veikia,
atsakymas yra „taip“, nes tai kliniškai įrodyta.
- Bet ką veikia? - Tiesiog veikia.
- Kliniškai įrodyta. - Nesuprantu!
Štai. Pati pabandyk.
- Mangų skonio? - „Galaxy Vibe“.
Taip.
- Man patinka burbuliukai. - Ir man.
Gerai. Tiesą sakant, nereikėtų gerti tiek daug ir taip greitai.
Jame daug kofeino.
- Taip. - Kofeinas manęs neveikia.
- Tikėkimės. - Gerai.
- Pirmyn. - Viens, du…
Gerai. Štai taip…
Pirma reikia išjudinti. Reikia išjudinti.
Judinam!
Negaliu patikėt, kad jis šimtu procentų natūralus.
- Šimtu procentų natūralus. - Negaliu patikėt.
- Žinau. Nerealiai. - Jis nuostabus.
Dėjau ant žaliosios arbatos.
Puiku! Jis veikia. Kliniškai įrodyta, kad veikia.
- Kliniškai įrodyta, kad veikia. - Skanus. Toks gaivus.
Gerai. Dvi nutempėm. Liko dar dvi.
- Ir visas kitas šūdas. - Taip.
Labai ačiū, kad padedi man, beje.
- Pasimankštinsiu mėnesiui į priekį. - Puiku.
Kaip mes šitą nutempsim?
Tu iš priekio, aš iš galo, gerai?
- Ji tą ir turėjo galvoje. Taip! - Jėga!
Keitė sakė, kad šį savaitgalį rengi pristatymą.
Taip. Nusprendžiau surinkti pinigų savo šūdinam bariukui.
Nuostabu. Žmonės apsidžiaugs, kad vėl gamini alų.
Taip. Išsinuomojau industrinę erdvę centre ir pasinaudojau „Laimės alaus“ adresatais.
Sukviečiau visus per socialinius tinklus.
- Šaunu. - Gerai. Šita labai didelė.
Gal palaukiam Čarlio?
Ne. „Celsius“ suteikė man stiprybės.
Taip, teisingai. Tikrai.
- Gerai. Keliam… - Pirmyn. Viens, du, trys…
Bliamba!
- Užsuk! - Tai šūdas! Ne!
Negaliu! Jis užstrigo! Šūdas!
- Tu sveika? - Dieve.
- Tu sveika? - Sveika.
Gerai. Dabar reikia gelbėti alų!
- Dieve. - Jei neturėsiu alaus, nebus pristatymo!
- Jėzau. - Užsisuk, šūdžiau tu!
- Košmaras. - Padėk man. Nešk kibirus.
- Susikaupk ir nešk čia kibirus! - Gerai.
- Dieve! Mano nefiltruotas alus. - Dieve. Atnešiau kibirą.
- Kibiriuką. - Bliamba. Ačiū.
Kad mane kur!
Žiūrėk. Jie mažiukai!
Dabar tai jau šakės!
- Padėk man! - Einu.
- Ne! Mano nefiltruotas alus! - Dieve.
Skonis išliko.
Regis, išgelbėjom mano nefiltruotą alų. Bent jau, supranti, 70 procentų.
Imk, gurkštelk. Tu to nusipelnei.
Tavo alus apsėmė visą mano kiemą.
Taip, čia likusieji 30 procentų.
Mano vaikai čia žaidžia.
Čia dvokia kaip pigioje studentų aludėje.
Žinau. Klausyk, nesinervink taip. Saulė, supranti, išdegins tą kvapą.
- Siūlai man nesinervinti? - Taip. Saulė išdegins tą kvapą.
- Nėra ko nerimauti. - Nejuokinga.
Tau išsivystė priklausomybė nuo „Celly“. Taip būna.
Tau tereikia daugiau „Celsius“. Ir viskas vėl stos į vėžes.
- Aš rimtai. - Jei rimtai, tai buvo labai juokinga.
Būtum mačiusi, kaip toli nuskridai, bliamba.
Tai buvo neįtikėtina.
Jei turi apsaugos kamerą ar panašiai, jos įrašas susprogdintų internetą.
Bet pirma reikia sugalvoti, kaip nusivežti į centrą alų.
Varge, kaip tu mane užknisai. Ateini čia,
padarai kieme betvarkę ir pasipustai padus.
Tu pavertei mano kiemą Burbono gatve.
Juk atsiprašiau!
Ne, neatsiprašei.
Tu teisi.
- Vis dar neatsiprašei. - Todėl, kad tai ne mano kaltė.
Tu sugadinai tą sumautą rankeną. Tu pati, aišku?
- Tai dabar aš kalta? - Aš to nesakiau.
Tik sakau, kad jei būtume teisme,
būtum apkaltinta alaus išpylimu.
Tu keli vien sumaištį visų gyvenime!
Visiems, kurie pasitaiko tavo kelyje, keli vien chaosą.
- Ką nori tuo pasakyt, bliamba? - Tu amžinai gadini man gyvenimą!
- Apie ką tu čia, bliamba? - Tu sužlugdei mano vyrą.
- Ką tai… Ne, nieko panašaus. - Sužlugdei.
Patarei Čarliui mesti darbą.
Patariau. Tikrai. Dabar prisimenu.
Taip, mes ėjom pasivaikščioti, jis pasitempė kulkšnį,
ir aš… taip, patariau jam mesti darbą.
Kodėl davei tokį patarimą?
Visą gyvenimą niekas nėra klausęs
nė vieno mano sumauto patarimo.
Nežinau, bliamba.
Jis pasakė, kad nori mesti darbą, tai ir pasakiau, kad mestų.
Ko tu iš manęs nori, bliamba?
Kodėl jis apskritai apie tai kalbėjo su manim?
Jis turėjo kalbėtis su tavim. Jums reikia patobulinti bendravimo įgūdžius.
- Čia ir visa problema. - Ar tu…
- Patarinėsi man santuokos klausimais? - Taip. Kas nors juk turi patarti.
Taip. Esi kaip tik tas, kuris gali patarti dėl santuokos.
Pažvelk į save. Tavo gyvenimas yra katastrofa.
- Ką tai reiškia, bliamba? - O kaip tu manai…
Būtent tai ir reiškia.
Kol neįsikišai į mano gyvenimą, viskas klostėsi kuo puikiausiai.
Gyvenau didžiuliame name prie paplūdimio.
Buvau susižadėjęs su puikia moterimi.
O tu viską sušikai!
Ir dėl visko kalta aš.
Taip. Jei ne tu, to nebūtų buvę.
Gerai. Žinai, ką? Jei iš tikrųjų taip galvoji…
- Galvoju. - Tada mums reikia nutraukti santykius.
Kaip tik ruošiausi pasakyti, kad mums reikia nutraukti santykius.
- Aš pasakiau pirma! - Bliamba! Velniop viską.
Pasilik tą šūdą sau. Tvarkykis pati.
Ką man daryti su tuo tavo alum?
Nežinau. Negaliu juo prekiauti.
Iš manęs atims visuomeninio maitinimo licenciją.
Alus nebetinkamas mano pristatymui.
- Man jo irgi nereikia! - Ir man!
- Sveikas. - Sveika, kas nutiko?
Vilo reikalai. Sodas visas sujauktas. Aš sutvarkysiu.
Aišku. Na, važiuoju į „Honda“ saloną parduoti vienatūrio.
Kaip grįši namo?
Nežinau. Išsikviesiu pavėžėją.
Na, aš galiu vairuoti vienatūrį. Tu važiuok iš paskos, grįšim kartu.
- Tikrai? - Žinoma. Tik persirengsiu.
Taip, gerai.
Alaus kvapas.
Kaip sekasi rašyti, mielasis?
Jei atvirai, kaip ir pastrigau.
- Tikrai? - Taip.
Juk tai normalu, ar ne?
Na, kartais mane pagauna įkvėpimas.
Tada man atrodo, kad viskas gerai.
Bet kartais tiesiog… Nežinau.
Atrodo, kad nuolaidžiauju savo silpnybėms.
Pataikauju savo… norams.
Nežinau, gal reikėtų viską mesti.
Ne. Jokiu būdu.
Neprivalai to sakyti.
Aš ne šiaip sakau, girdi?
Aš tikiu tavimi, mielasis.
- Mieloji, tu nė neskaitei tos knygos. - Aš ją perskaičiau.
Perskaičiau, ji nuostabi.
Ačiū.
Visą mūsų santuoką tu buvai mano užnugariu.
Visada mane palaikei. Girdi? Dabar mano eilė tave palaikyti.
Nepasiduok. Noriu, kad siektum savo svajonės.
Ir jei tai reiškia, kad Bretas Kojotas bus pakviestas į mūsų santuoką,
tuomet, spėju, teks gyventi trise.
Ačiū. Tai iš tikrųjų…
- Man tai labai daug reiškia. - Taip.
Bet, tavo žiniai, Bretas Kojotas niekada neužsibūna vienoje vietoje.
Žinau. Kalbėjau metaforiškai.
- Gerai. Tik patikslinau. - Taip.
Gerai.
Ačiū.
Galėtumėt susirinkti iš mašinos daiktus?
Mums reikia paruošti ją pardavimui.
- Žinoma. - Taip.
Nieko sau.
Ką gi.
Taip.
Varge.
Šitos mums nebereikia.
Sausainukai kūdikiams.
Pameni, Meivė nieko kito nevalgydavo?
Nieko kito nevalgydavo.
Dieve.
- Nieko sau! - Dieve.
- Nieko sau. - Saimonas butų buvęs toks laimingas,
jei būtume jį radę prieš penkerius metus.
Taip.
Baa dingimas sugadino visą kelionę į Karmelį.
Tai buvo siaubinga.
Dieve. Burtų lazdelė.
Jai turbūt jau dešimt metų.
Pameni, kai Francesa būdavo su ta suknele?
Ji nenusivilkdavo tos fėjų suknelės visą pusmetį.
Buvo labai miela.
Ir nehigieniška.
Reikėjo dažniau valyti tą mašiną.
Taip.
Labai liūdnas užsiėmimas.
- Daugiau nenoriu to daryti. - Taip.
Dažnai tenka tai matyti. Neslėpkit emocijų.
Tu visad buvai mano užnugariu, žinok.
Mano išprotėjusiu ir nenuspėjamu užnugariu.
Myliu tave.
Ačiū, mielasis.
Lik sveika, 2012 m. „Honda Odyssey“.
Lik sveika.
Gerai. Man metas.
- Nenoriu pavėluoti į lėktuvą. - Teisingai. Taip. Jau užsiregistravai?
VIETOS ALUDARIS ATIDARO „ŠŪDINĄ BARIUKĄ“
PO SĖKMINGO PRISTATYMO VILAS ZYSMANAS ATIDARO NAUJĄ BARĄ.
Bliamba.
Šūdas.
Pasiruošęs pasirašyt?
Taip.
Sveikinu.
Gerai. Štai taip.
Ačiū.
Taip.
Labai gerai.
TAI DAUGIAU NEI ALUS
Gerai. Jungiam!
ŠŪDINAS BARIUKAS
Taip. Kere, pameni, sakiau tau,
kad 11 d. negalėsiu surengt „Šeimos dvoko“ premjeros vakarėlio. Meivės gimtadienis.
Atsivesk tą mergiotę su savim.
Jai tik septyneri!
Na, juk turi vyrą, tiesa?
Tai šūdas. Atsiprašau, mergyt. Turiu atsiliepti.
Nenoriu girtis, bet skambina „Global Merchandising“ prezidentė.
Gerai.
Taip, mudvi šįvakar gerokai pašėlsim per „Kids' Choice Awards“ vakarėlį, tad…
pavydi?
Iki, poniute!
Labas, išdykėle. Pasiruošus pašėlti?
VILJAMUI ZYSMANUI SKUBIAI
Sveika!
- Labas. - Kaip sekas?
Gerai. O tau?
Gerai. Labai gerai. Puikiai. Taip.
Tiesą sakant, liko kelios savaitės iki „Šūdino bariuko“ atidarymo.
- Šaunu. - Taip. Žiauriai džiaugiuosi.
- Skaičiau apie tai „Los Angeles Times“. - Ką tu? Rengi vakarėlį?
Taip. Čarlio knygos išleidimo proga.
- Rimtai? - Taip.
Pala. Jis išleido tą knygą, kurią rašė?
Na, jis pats ją išleido.
Taip. Logiška.
Taip, jis rado svetainę, į kurią gali išsiųsti savo failą,
tada jie įriša lapus spirale, ir tai atrodo kaip tikra knyga!
Taip. Knyga yra knyga.
- Jis labai džiaugiasi. Taip. - Puiku.
Nuostabu.
Kaip šiaip?
Gerai. Esu labai užsiėmusi. Surengiau nemažai vakarėlių įmonėms.
- Daug keliauju. Reta viešnia namuose. - Šaunu. Dirbi su įmonėmis.
- Na… Taip. Labai ačiū. - Beje, štai tavo… Nėr už ką.
Dėkui. Taip.
- Sėkmės tau. - Ir tau. Taip.
Sėkmės gyvenime, šeimoje ir panašiai.
- Ką gi. Iki. Taip. - Gerai.
Kokio šūdo?
Ne! Dieve, bliamba!
Šūdas! Bliamba!
Šūdžiai! Dieve. Ne.
Kodėl man taip nesiseka?
Kodėl taip nekenti manęs, Dieve?
Tai ne tavo problema. Tai yra jo problema. Ne tavo.
- Už ką? - Neik pas jį.
Teisingai, bičiuli? Gerai, jis tuoj nueis, taip?
Bliamba!
Kaip tu?
„Johnny 66“ atsiuntė pranešimą dėl įsipareigojimo nekonkuruoti.
Kas čia parašyta?
Čia parašyta, kad negaliu atsidaryti baro.
Turėjau atsidaryti po kelių savaičių. Šitiek pinigų ir laiko sukišta…
Negaliu patikėt, bliamba, kad Džena galėjo taip pasielgti.
Apgailestauju, bičiuli.
- Ji tikriausiai tebepyksta ant tavęs. - Taip.
Ką man daryti?
Manau, turėtum elgtis taip, kaip norėtum elgtis.
Kaip suprasti?
Nenoriu duoti blogo patarimo ir vėl sugadinti tau gyvenimą.
Tu negadini man gyvenimo, girdi?
Tu darai mano gyvenimą geresnį.
Esi vienintelis žmogus, sakantis man tiesą į akis,
todėl man paprasčiau tave apšaukti, nei įsiklausyti į tavo žodžius.
Ačiū.
Esu visiškas nevykėlis. Džena buvo teisi.
Tu nesi nevykėlis.
- Esu. - Nesi.
Žinai, ką? Jei atvirai, galvoju, tau reikėtų…
tau reikėtų pakeisti jos nuomonę.
Tai būtų neįveikiama užduotis.
Dirbau toje kompanijoje direktoriumi,
dar pridėk visas tas asmenines nesąmones
ir suprasi, kad neturiu jokių šansų.
Negali nuspėti ateities.
Aš palikau jos tėvą be akies, o ją pačią – prie altoriaus.
Bet tu negali nuspėti ateities, pats man tai kartodavai.
Tu man patarei dirbti su įmonėmis,
ir dabar aš planuoju vakarėlį Anahaimo konferencijų centre
„Lazerių karatė gaujai“.
Kas ta „Lazerių karatė gauja“?
Kažkas panašaus į „Galinguosius reindžerius“,
bet jie, supranti, priklauso LGBT.
Esmė ta, kad jei ne tu, to nebūtų buvę.
Tikrai man padėtum?
Žinoma. Galime važiuoti mano nauja mašina.
Nebeturi vienatūrio?
- Ne, turiu kai ką prašmatnesnio. - Ką?
„Honda CR-V“.
Nežinau, kas tai.
Įsivaizduok mašinų mašiną. Tokia yra „Honda CR-V“.
- Supratau. Ačiū. - Taip.
Dieve.
Pagaliau pavyko, bliamba!
Tai – ženklas!
Įveikei robotuką.
Pakovokim dėl mano šūdino bariuko! Taip!
Eina velniop tas daiktas.
SAN DIEGAS
Kas jei, tipo, pasielgčiau labai gražiai? Supranti, ką turiu galvoje?
Gerai. Kaip būtent?
„Žinau, kad mūsų santykius aptemdė nesutarimai,
bet tu nori pakenkti mano pragyvenimo šaltiniui, Pingvini.“
- „Pingvini“? Tau galvoj negerai? - Tu teisi. Nereikėjo to sakyti.
Kai tik tas žodis išsprūdo iš burnos, iškart pagalvojau: „Ne. Tas…
- Pingvini ne vietoje ir ne laiku.“ - Ji tave nudės.
- „Tau galvoj negerai?“ - Ne.
Gal padarysiu priešingai. Pasielgsiu, tipo, agresyviai, gerai?
- Gerai, taip. - Pavyzdžiui,
„Atšauk tą sumautą įsipareigojimą
arba mano sumauti teisininkai sukiš tau jį į subinę.“
Gerai. Manau, žinosi, kaip pasielgti, kai ją pamatysi, gerai?
- Niekas jos nepažįsta geriau už tave. - Tu teisi.
- Tikrai manai, kad pavyks? - Šimtu procentų.
- Gerai. Ačiū. - Taip.
Ne, dabar ji labai užsiėmusi.
Ne. Jums ten negalima.
DŽENA LUIS KOMPANIJOS PREZIDENTĖ
Girdit? Jums ten negalima.
Džena, reikia pasikalbėti.
Jėzau Marija. Ką čia darai?
Atšauk tą įsipareigojimą nekonkuruoti.
Sveikutis! Dieve. Kaip sekėsi? Tau pavyko?
Tam tikra prasme.
Mes pasimylėjom, o tada ji man liepė užsikrušti.
Taip.
Niekaip nesuprantu to, kada ji nori su tavim mylėtis.
Aš taip ir nesupratau, kas ją užvedė. Telefonas buvo įjungtas
- visą tą laiką. - Aišku.
- Ji net garso neišjungė. - Ačiū, nepasakok.
- Turėjau elgtis labai tyliai. - Nereikia.
Kas man buvo labai sunku, nes esu balsingas meilužis.
- Ne. - Taip.
- Pati klausei. - Neklausiau.
- Paklausei. - Tikrai ne.
Nežinau, ką man dabar daryti.
Tu atidarysi savo barą.
Nežinau kaip, bet tikrai atsidarysi, bičiuli.
- Aš tikiu tavim. - Ačiū.
Gal važiuojam pas mane, paklausysi, kaip Čarlis skaito „Bretą Kojotą“?
Žinai, ką? Mielai.
- Nori, pasakysiu bajerį? - Žinoma.
Aš permiegojau su Keite.
- Jėzau! - Dieve.
Naujutėlaitė mašina!
Kodėl reikėjo man tai sakyti?
- Atleisk. - Kas tau negerai?
- Norėjau pralinksminti tave. - Išblaškei mane!
- Ne laiku pasakiau. - Bliamba.
„Vatsonas amtelėjo.
Kojotas atsisuko į jį ir pasakė: „Neamsėk.“
„Kojotas pažvelgė į laikrodį. Buvo be kelių minučių penkta vakaro.
Jis čiupo alternatyvaus ginčų sprendimo dokumentus
ir nuskubėjo į apeliacinį teismą,
tikėdamasis suspėti iki penktos valandos, kai teismas užveria duris.“
Skaityk toliau, žmogau. Nagi.
Skaityk toliau.
Na, bičiuliai, galite įsigyti šios knygos egzempliorių čia
arba atsisiųsti ją per programėlę „Doodliedoo“.
Bet labai labai norėčiau padėkoti savo žmonai
už palaikymą ir kantrybę, man rašant šią knygą.
Ir savo vaikams. Ačiū.
Dajana, ir ačiū tau už pagalbą teisiniais klausimais
nekilnojamojo turto srityje.
Nėra už ką.
Gal turite klausimų, kol neiššovėme šampano?
Prašau.
Kaip jūs visa tai sugalvojat?
Na, suprantat, tiesiog į galvą šauna mintis.
Man atrodo, būtų logiškiau, jei Kojotas būtų naudojęsis VPN.
Virtualiuoju privačiu tinklu.
- Gerai. Ačiū, Polai. - Nėr už ką.
Omaras.
Kaip jums pavyko išvengti riešo kanalo sindromo, šitiek daug rašant?
Turiu specialią klaviatūrą su riešo atrama.
Galiu atsiųsti „Amazon“ nuorodą.
Nereikia.
Omarai, ką čia darai?
Įrašei į darbo kalendorių, tai ir atėjau.
Kai įsteigiau „Supermamytės pramonės tinklą“,
supratau, kad darbas sau suteikia kūrybinės laisvės
sujungti visus savo interesus į vieną krūvą.
Atsiprašau. Tai buvo klausimas?
Ne. Viskas.
- Prašau. - Mamytė įrišo mano pasakojimų knygelę,
ji labai panaši į jūsų knygą.
- Šaunu. - Mes abu esam rašytojai. Tokie patys.
Taip.
Gerai. Ką gi, dar turite klausimų?
Gerai, manau, pats metas iššauti šampaną!
- Taip. - Ačiū visiems, kad atėjote!
Ačiū!
TARPININKAVIMO SEZONAS
ROMANAS „BRETAS KOJOTAS“ AUTORIUS – ČARLIS GRYVSAS
Taigi, ką pasakysi?
Puikus romanas. Su labai daug žodžių.
Žinau, kad jis nekoks.
Klausyk, jį reikėtų šiek tiek paredaguoti.
Stiuartai, nesu kvailas. Bet aš patobulėsiu.
Žinai, žiūrėjau TED konferenciją,
ten Dinas R. Kuncas pasakė, kad reikia parašyti mažiausiai 5 romanus,
ir tik tada gali publikuoti.
O dabar aš,
manau, esu pasiruošęs grįžti į darbą.
Tikrai? Būtų nuostabu.
O kaip Bretas Kojotas?
Nežinau. Rašysiu naktimis, savaitgaliais.
Tiesa ta, kad pasiilgau žmonių.
Be to, kai dirbu namuose, aš…
Aš dažnai masturbuojuosi.
Suprantu, bičiuli. Ta pandemija visus išvedė iš kelio.
Taip.
Ką nors sugalvosim. Mes visi labai norėtume, kad sugrįžtum.
Atsiprašau, galima autografą?
Taip, žinoma.
Dar niekada nebuvau sutikusi tikro rašytojo.
Dar niekad nebuvau pavadintas rašytoju.
Ačiū.
Verki?
Ne.
Kodėl visi amžinai klausia, ar aš verkiu?
- Todėl, kad tu dažnai verki, jei ką. - Na, esu emocionalus žmogus.
Paštu atsiuntė vairuotojo pažymėjimą. Kvaila nuotrauka, nemanai?
VAIRUOTOJO PAŽYMĖJIMAS FRANCESA BERNADETA GRYVS
- Nesąmonė. Tu čia labai graži. - Taip. Tu labai teisi.
Nusifotografuojam su tavo pažymėjimu.
Dieve. Taip. Puiki mintis.
Polai, jūs labai malonus. Jums nebūtina žaisti su mano sūnum.
Ne, viskas gerai. Jis mane moko, kaip nurauti jam galvą.
Ne! Ne taip. Jūs…
- Jūs darot meteorinį kirtį… - Na, tiesiog…
…o reikia daryti rūstybės kirtį. Tai…
Na, reikėjo paaiškinti… Negriebk iš rankų. Aš…
Mandagiau, bičiuli. Mandagiau.
- Gerai. Padarai taip ir nurauni. - Aš pats.
- Jūs viską darot ne taip. - Klausyk…
- Leiskit, aš parodysiu. - Darau taip, kaip sakei.
- Pasiduodu. Viskas.
Niekada negalvojai apie savo tinklalaidę?
Man atrodo, kad tau puikiai sektųsi.
Na, labai tau ačiū. Nežinau, ar man…
Sveikutės.
Sveikas.
Iki.
Nuo tada vyriausybė patvirtino, kad NSO egzistuoja, tad… Tik…
- Žinau. - Vilai.
- Šimtas metų. - Malonu tave matyti.
- Taip. Kaip sekas? Taip. - Malonu matyti. Taip.
Kaip sekas?
Nelabai kaip. „Johnny 66“ man įteikė įsipareigojimą nekonkuruoti.
Ruošiausi atsidaryti barą, o dabar viskas šuniui ant uodegos.
Įsipareigojimai nekonkuruoti. Visi juos pasirašo ir visi gailisi.
Taip, čia pilnas kambarys teisininkų.
- Gal galit ką nors patarti? - Taip.
Jei atvirai, tie įsipareigojimai nekonkuruoti – labai slidus dalykas.
Vienintelė galima išeitis jį apeiti –
susirasti kitą žmogų, kuris atstovautų kompanijai.
- Aišku. - Taip, galėtum sudaryti partnerystę
su kuriuo nors savo senu draugu iš „Laimės alaus“.
Jie visi laukia teismo dėl federalinių nusikaltimų,
tad vargu ar jie tiktų į mano verslo partnerius.
Taip.
Kas dar galėtų tapti tavo partneriu?
Žiūrėkit!
- Ne. Gerai, ne. - Varge.
Sakiau, kad nesodintum Džesipos ant šuns.
- Džesipa. Nagi. - Pasirūpink tuo, gerai?
Na…
- Na, bičiuli… - Bičiule.
Mudviejų bendras verslas būtų, na, kvailiausia mintis.
- Aš teisi? - Taip, tai būtų katastrofa.
- Siaubinga mintis. - Taip.
Galėtum daugiau laiko praleisti su šeima.
Bet aš nemėgstu alaus.
Tad jeigu kurtume verslą, reikėtų pagalvoti apie vyną.
Na, tokią nuolaidą esu pasiruošęs tau padaryti.
Gerai. Aš taip suprantu, kad jei atstovauju kompanijai,
formaliai esu tavo bosė.
- Tu dirbi man. Taip? - Būtum mano oficiali bosė.
Gerai? Tuomet priimu tave į darbą.
- Priimi į darbą, taip. - Turi rekomendacijų?
Turiu. Ar mes rimtai kalbam apie bendrą verslą?
- Rimtai? - Regis, taip.
Aš sutinku. Bus smagu.
Arba katastrofa.
Mes? Katastrofa? Nemanau, kad tai įmanoma.
Kas blogiausio gali nutikti?
Išvertė Laima Banionienė