När jag blir stor, vill jag bli…
…en fågel.
Som kan flyga iväg härifrån och se allt
från himlen.
Du då?
EN NETFLIX-SERIE
Släpp ut mig härifrån! Hallå!
Hallå! Släpp ut mig härifrån!
Hallå!
Släpp ut mig, för helvete!
Jag hör inte hemma här! Hallå!
Släpp ut mig, för helvete!
Vad fan är det som händer?
-Vad fan gör jag här? -Jag är så ledsen.
Du är också med i den, va? Samuels sekt.
-Bad han dig ta hit mig? -Nej. Det är bara här du är i säkerhet.
-Din jävla lögnare. -Melody. Jag fick filmerna du skickade.
Mannen jag såg på seansen, jag känner honom.
Men inte som Samuel.
Han presenterade sig som Alexander Davenport.
Va?
Forskaren på det där internetforumet, historikern som undersökte Baldung-linjen,
det var han.
-Samma man. -Han visste allt om mig.
Var jag kom ifrån, hur jag växte upp. Att jag har letat efter min mamma…
Han fick aldrig dina uppgifter. Det var helt anonymt.
Det där psykfallet skickade brev till kyrkan.
Han använde henne som lockbete för att få mig dit.
Han är galen.
Han tror att han behöver dig, därför tog jag hit dig. Du är trygg här.
Jag vill inte vara inlåst på en psykavdelning.
Ge mig några timmar, okej? Jag ska få ut dig ur stan.
Jag har vänner på Washington University. Du kan vara där tills det här är över.
Han tog Jess.
-Vadå tog? -Han tog henne.
Han behöver mig, men han ska använda henne också i nån sjuk ritual i källaren.
Han har bearbetat henne i åratal.
Vi måste hjälpa henne.
Okej. Jag ringer socialen, de skickar dit någon.
De skickar en jävla socialsekreterare.
-Vad ska en sådan göra? -Jag ordnar det. Jag lovar.
Jag tror dig inte.
Melody…
Jag ville inte försätta dig i fara.
Släpp ut mig, för helvete.
Det är någon du måste träffa först.
Dr Lewis till psykiatriska avdelningen.
Anabelle?
Mel!
Hurra, du är här.
Tack och lov.
Är du okej?
-Varför tog det så lång tid? -Förlåt.
Jag skulle komma tillbaka, men jag…
Fan.
För helvete, Steven.
Jag har redan provat det. Det funkar inte.
Vad är det här?
Jag fick inte mer papper, så jag ritar på väggarna.
Jag vet vem det är.
Gör du?
Hon gjorde något hemskt för länge sedan.
Vad gjorde hon?
Hon mördade någon.
Då får hon inte släppas ut.
-Anabelle. Det är lugnt, hon är död. -Nej.
Nej. Hon är där inne.
-I vad? -Det andra stället.
Den andra världen. Hon ropar på mig, Mel.
Hon är där inne och vill ut. Hon vill komma hem i kväll.
I kväll? Hur vet du det?
För att färjkarlen är här.
Han är…
Man ser honom inte längre, men…
…han är där uppe.
Kometen?
Kometen…
Kometen öppnar dörren.
Cassandra sa det. De ska öppna dörren i kväll.
Ska ritualen ske i kväll? Jag måste ut…
Nej! Stanna hos mig.
Jag kan inte. Jag måste hämta Jess.
Förlåt.
Jag sabbade allt, Anabelle.
Men jag kan rädda Jess.
Flög hon ut genom fönstret?
Det är så jag minns det.
Är du säker?
Jag kan ha fejkat en hjärtattack så att sköterskan öppnade.
Nej, jag menar det där om dr Turner, min pappa.
Är du säker på att han inte var inblandad? Ville han hjälpa henne?
Det var så hon sa.
Okej, om vi kan styra in skutan på öppet vatten igen…
De här då? Hur länge har du målat Melody?
Länge. Alltid.
Jag hör henne ropa.
Anabelle…
Melody, hon dog i branden i Visser.
-Visst vet du det? -Nej, hon dog inte.
Hon vill komma hem. Du måste hitta henne.
Var? Hur?
Vill ni ha smörgåsar?
Jag kan få dem att komma med mackor. Jordnötssmör, skinka, marshmallows.
Vad man än vill, de har det.
Vi hoppar nog över smörgåsarna nu, men kanske nästa gång.
Oj, jag glömde nästan. Jess.
Jess Lewis? Vad är det med henne?
-Hon lämnade något åt dig. -Åt mig?
Jag vill att du ska ha det.
Jag sökte efter Jessica Lewis utan resultat.
-Antingen dog hon, eller… -Hon är syster Mary Cecilia nu.
Hon hälsade på innan hon åkte till Haiti.
Hon kunde inte ta med dem och ville ha dem i säkerhet.
Blandband? Vad är det på dem?
Hur fan ska jag veta det?
Fisher-Price PXL2000.
En barnkamera med usel kvalitet. Jag…
Den såldes bara i ett år. Jag köpte en på eBay för tio år sedan.
Jess hade en.
De spelar in på ljudband.
Du då?
Jag vill bara…
Jag vill bli lycklig, antar jag.
Jäklar.
Okej.
Jag heter Melody Pendras.
Jag bor i lägenhet 2C i Visser-huset. Jag är vid mina sinnens fulla bruk.
Till polisen,
jag filmar det här medan jag söker min granne Jessica Lewis,
14 år gammal, som hålls mot sin vilja någonstans här.
Hon åkte tillbaka till Visser.
Mina filmer är bevis på brott begångna av Samuel Spare.
Han är skyldig till barnmisshandel,
allmänfarligt beteende, att ha drogat en minderårig
och antagligen mycket mer.
Om något händer mig så är Samuel skyldig.
Jess?
Är du där?
Jess?
Melody?
Jess?
Öppna dörren.
Jag kan inte. Jag har ingen nyckel.
Okej.
Stanna där.
Hej.
-Är du oskadd? -Jag mår bra.
Är du med i det här nu?
Va? Nej.
Fan.
-Vi får gå genom fönstret. -Jag kan inte.
-Varför inte? -De behöver mig.
Jag är den enda som kan ha en helt ny värld inom mig.
Vad de än har sagt eller lovat, så är det bara lögner.
Du är inte säker här.
-De sa att du skulle försöka hindra det. -Jess, vi måste gå.
Jag vill hjälpa dem.
-Det är mitt öde att få välsignelsen. -Nej.
Vet du vad de ska göra?
De ska helga platsen. Sedan läser de en bön, och efter det…
De ska offra dig.
De ska skära halsen av dig.
-Det är ingen välsignelse. -Nej.
Det är en sjuk, ockult ritual.
Den är våldsam och brutal, och du kommer att dö.
-De skulle inte göra så. -Jag är ledsen.
Jag är så ledsen.
Jag vet att du vill hjälpa andra, det var därför de valde dig.
Var är din mamma?
Jag vet inte, de sa att hon väntar på mig.
Okej. Vi måste härifrån så fort vi kan.
Nedför brandtrappan. Kan du göra det med mig?
-Ja. -Okej.
Håll i dig hårt.
Jess.
Ta dig ner på gatan så fort du kan och sedan springer du.
-Okej? -Men du då?
-Jess, vad är det som händer? -Du då?
Jag kommer strax.
Gå till polisstationen på 8th och stanna där.
Okej?
Jess, öppna dörren nu.
Var fan kom du ifrån?
Var är hon?
Var fan är hon?
Vad har du gjort?
Vad fan har du gjort?
Du hittade hem.
Ditt kärl är borta. Hon kommer inte tillbaka.
Det är ingen fara.
Det är dig jag behöver. Det var det hela tiden.
-Jag trodde att det var åt Jess. -Det var det.
Ta det inte. Låt honom inte göra så mot dig.
Fan.
Släpp ut mig, för helvete!
Någon! Hjälp mig!
Bort från mig!
Hjälp! Fan också.
Släpp mig, för fan!
Jag förstår inte.
Melody!
Jess.
Spring, Jess!
Stick!
Herrejävlar.
Vi bryter ner det. Iris Vos, 1924.
Hon och hennes societetssekt med Kaelego-dyrkare utför en ritual.
Ruggig skit. Människooffer. Något går fel, det smäller,
Vos-herrgården rasar ihop, alla dör, inga kroppar hittas.
Snabbspola till 1994. Professor Samuel Spare,
eller vad han nu heter, flyttar in i Visser och väcker sekten.
Han samlar en brokig skara, införskaffar nödvändiga ockulta pinaler
och lurar in Melody, en ovetande Baldung-häxa, i sitt nät.
Han utför ritualen igen. Det resulterar i en katastrof igen.
Men den här gången, tack vare inte särskilt modern teknik,
kan vi se det.
Hur är det möjligt?
Tja, om man tror på all galen skit som vi har kollat igenom,
och om man tror på Baldung-snacket,
Vos-sällskapet och Vissergänget, så har vi nog sett en skymt av
Kaelegos hemmaplan.
Den andra världen.
Något slags skuggdimension eller spegelvärld.
Besvärjelsen, ritualen, den öppnar en dörr, en åtkomstpunkt.
En plats där två dimensioner korsar väg.
1924 sträckte sig Iris Vos in i den andra dimensionen för att dra ut Kaelego.
-Men i stället drogs hon in. -Det är möjligt.
Kan Melody också vara fast där?
Okej. Visst. Låt säga att Melody råkade dras in.
Låt säga att de här synerna du har haft, de märkliga samtalen och dagdrömmarna
är hennes SOS-signal från den andra sidan.
Hon är fast.
-Jag måste få ut henne. -Vi har ingen aning om hur.
Davenport har uppenbarligen en plan.
Davenport är en iskall jävel.
Du har tur som inte ligger i en grav uppe vid anläggningen.
-Tror du han bryr sig om Melody? -Nej.
Men min pappa försökte förgäves att hjälpa henne.
Allt jag förlorade kanske hör ihop med det här.
Jag kan ställa allt till rätta.
Davenport vet hur man når Melody.
Jag ska få honom att hjälpa mig.
Villkoren i vårt avtal var…
…tydliga, Dan.
LMG har inga skyldigheter gentemot dig. Jag beklagar att du åkte ända hit.
Det finns ett band till.
Det är omöjligt. Jag har alla.
Nej.
Något annat blev kvar efter branden.
Slutet på historien.
Slutet på Samuels historia.
Lämna den.
Finns det mer?
Jag har några frågor först.
Du visste vad banden innehöll innan jag började.
Nej, det stämmer inte. Du avslöjade innehållet för mig.
Men du visste att Melody filmade din bror i Visser. Filmade hans sekt.
Du trodde att det fanns något på de där banden.
Du verkar också tro det.
Du visste att Samuel letade efter Vos-sällskapets snuff-film.
Han trodde att den hade något slags kraft. Någon sorts magi.
Han trodde att den kunde öppna en dörr mellan vår värld och en annan.
Han berättade om det.
Den där kvällen utanför Visser. Jag trodde att han var galen.
Har du tänkt på vad det innebär? Att fånga ett ögonblick på film?
Att ge det en evighet som det inte var menat att ha?
Vad mer kan vi fånga upp i det ögonblicket?
Vad kan vi inte se?
Vad fan är det på de där filmerna?
De är ett fönster.
En glimt av en annan värld.
Varför väntade du 25 år på att se innehållet?
Jag hade inte filmerna, Dan.
När jag började leta dem, var de försvunna sedan länge.
Det var ren tur att de dök upp på auktion på ett lager i New Jersey förra året.
Vänta, hur hamnade de på ett lager?
Din pappa satte dem där.
Jag vet inte varför han hämtade dem.
Han kanske trodde att de var värda något. Han kanske trodde att de var farliga.
Oavsett vilket så var det ett stort misstag.
De brände ner ditt hem i syfte att förstöra filmerna.
Vem brände ner mitt hem?
Det finns folk som är villiga att riskera allt
för att frammana demonen till vår värld.
Och det finns folk som riskerar allt för att förhindra att det någonsin sker.
Din pappa hörde till de senare.
Din familj fick betala för det. Det var ren otur att du kom undan.
Är dina frågor besvarade nu?
Får jag se resten?
Melody Pendras lever. Hon är fast i den andra världen.
-Jag behöver din hjälp att få ut henne. -Det är omöjligt.
Så fan heller.
Nej, jag menar att det inte är en gästvänlig miljö för en människa.
Saker fungerar annorlunda i det universumet.
Tid och rum fungerar inte som här. Ingen kan överleva där någon längre tid.
Vad ska jag säga? Hon är där och jag måste få ut henne.
Jag har ägnat 20 år åt att undersöka den dimensionens egenskaper,
och utarbetat en strategi för att komma åt dess krafter.
Din bror är också där inne.
Vi kan rädda dem båda.
Min bror var en irrationell…
…instabil egocentriker.
Jag ser ingen anledning att frigöra honom
från den grav han så villigt försatte sig i.
Förlåt, var det ditt äss i rockärmen?
Jag är ledsen, Dan.
Jag gillar dig verkligen.
Äntligen får jag nytta av tre års scenträning.
Dan, vart ska du?
Hör du, vad fan… Vart ska du?
Vad i helvete?
Han är inte död, så vi måste ut
innan han vaknar och skickar in sina legosoldater.
-Jag måste slutföra det här. -Slutföra vad?
-Jag kom för att få ut Melody. -Nej. Du skulle övertala dr Evil.
Du gjorde ditt bästa, det funkade inte. Sånt händer.
Allt vi behöver finns här.
Dan.
Dan, lägg av, för fan!
Jag vet vad jag gör. Okej? Jag vet att marken helgades eller något.
Jag gjorde det när jag återställde filmerna.
Rummet har syntetiska karonitpaneler
som Davenport använder i stället för kometen.
Vi har boken, vi har ett totem.
Vi såg bilder från båda tiderna, vi kan besvärjelsen.
Men återigen, båda gångerna slutade i total jävla katastrof, okej?
Om du tror att du får skära upp min hals så behöver vi ha ett snack om vänskap.
Jag försöker inte frammana en demon, jag vill bara öppna dörren.
Du får inte göra det här. Jag låter dig inte begå självmord.
Du borde nog gå.
Vad fan snackar du om?
Du borde gå. Jag vill inte att du ska bli skadad.
Men det blir en bra historia till podcasten.
Tror du att jag gör det här för en historia?
Jag bryr mig om dig. Fan.
Jag skiter i podcasten.
Okej.
Jag vill inte att du ska dö.
Men ska du verkligen göra det här…
…så lämnar jag dig inte.
Fan ta dig för att du trodde det.
Okej, då sätter vi igång.
Jag tog med ett paket.
Godis, bilder…
-Varför fick dr Turner mitt nummer? -För att han bad om det.
Vem där?
Jag skojar. Det är ett skämt.
Var inte arg.
Jag tog med ett paket.
Godis, bilder och…
Herrejävlar.
-Varför fick dr Turner mitt nummer? -För att han bad om det.
Det är ingen kritik,
men jag var inte förberedd på hur skumt det här stället är.
Jag hoppas att du är där, Melody.
Vem är det?
Dan.
Vilken jävla smäll. Jag vet inte om han klarar sig.
Det var självförsvar. Jag ville bara prata…
Du ville inte prata, du ville lägga beslag på den här.
-För att hjälpa någon. -Flickan i filmerna.
Ja, Melody. Vi tror att hon är fast.
I den andra världen.
Ja.
Varför riskerar du livet för en främling?
-Jag känner henne. -Du känner en skugga.
Nej, det är inte så.
Vi fann varandra. Hon räknar med mig.
Det funkade inte för dem och inte för dig.
De trodde att de hade allt de behövde. De hade fel.
Boken skulle ha förstörts.
Familjen Vos stal något som inte tillhörde dem.
Men de fick inte tag i den här.
En nyckel.
Herrejävlar.
Helvete, Dan. Hon är en Baldung.
Endast en Baldung kan öppna dörren
med besvärjelsen och nyckeln.
Var det du som skulle få in Davenport?
Nej, aldrig.
Han var bara ett verktyg.
Okej. Så, jag spekulerar bara…
Du kör solo och frammanar demonen?
Jag tyckte att vi läste att Baldung gav upp sin magi för att låsa in Kaelego?
Det är inte därför hon är här.
Du vill också få ut henne.
Du är hennes mamma.
Jag trodde att hon skulle vara trygg om jag gav bort henne.
Hon skulle inte behöva bära ättens börda.
Jag visste inte
att hon skulle leta efter mig.
Och sedan försvann hon.
Jag har tillbringat 25 år
med att försöka hitta ett sätt att få henne tillbaka.
Hur visste du att hon var där?
Jag drömmer om henne.
Varenda natt.
Men som du sa,
så har jag ingen magi kvar.
Så jag behövde Davenport för att göra det.
Någon som kan göra slöjan tunn nog att man kommer in.
Det är det som händer när man spelar upp filmerna.
De låser upp besvärjelsen som håller dörren stängd.
Vad väntar vi på, då?
Varje värld har sin egen frekvens.
Det enda sättet att öppna dörren är att hitta rätt frekvens.
Davenport sa att människor inte kan överleva där inne.
Med all respekt, den där idioten vet inte vad han pratar om.
Det kommer att vara förvirrande. Tiden rör sig inte på samma sätt.
Och han vill hålla kvar en där. Kaelego.
Han är desperat.
Ensam.
Han vill att man ska stanna. Han försöker lura en att ge upp.
Vad exakt betyder det?
Fem minuter. Så länge kan jag hålla den öppen.
Det här är vägen tillbaka. Följ det här ljudet hem. Förstår du?
Hej.
A-moll.
Nej.
Varför inte?
Vad spelar du?
Jag vet inte.
Jag gillar det.
Danny, hur har din dag varit?
Okej.
Ska vi titta på Clash of the Titans?
Visst.
Maten är klar.
Kom, Danny. Maten kallnar.
Hur var din promenad? Regnade det?
Hur gick det med branden?
Vilken brand?
Huset.
Det var en eldsvåda.
Nej, det var det inte.
Du är här.
Och du är i trygghet.
Vi är alla i trygghet.
Snälla, hitta mig.
Jag måste gå.
Vi kan börja om på nytt.
Leva det liv som du skulle ha haft.
Melody?
Dan?
Hej. Följ med mig.
Jag kan inte.
Jag väntar.
-Hon kommer. -Nej, det är ett trick.
Jag tror inte det.
Du måste lita på mig.
Kom du för min skull?
Jag trodde att du var en dröm.
Samma här.
Vi måste gå.
Vänta, det här är inte rätt. Vi ska vara på anläggningen.
Hallå?
Nej!
Dan?
Känner jag dig?
Var är Dan?
Jag vet inte. Han var alldeles intill mig. Han…
Samuel.
Samuel var där.
Dan?
Dan!
Hallå?
Hallå? Är det någon där?
Nämen hejsan.
Vi var oroliga att du inte skulle vakna.
Hur länge har jag…?
Tio dagar.
Dagar.
Har mina vänner varit här? Mark?
Tyvärr. Inga besökare.
Hur hamnade jag här?
Jag vet bara att du var mer tursam än de andra.
Gud vakade över dig.
De andra?
Bodde du där? Kände du dina grannar?
Bodde var då?
I Visser-huset.
Visser?
Så tragiskt. Alla människorna.
Ursäkta.
Vilket år är det?
Jag ska hämta doktorn så att han får prata med dig.
-Vilket år? -Jag är strax tillbaka.
MTV-NYHETER
1967-1994
Undertexter: Lisbeth Pekkari