Når jeg blir stor, vil jeg bli…
…en fugl.
Som kan fly av gårde herfra
og se alt, fra oven.
Hva med deg?
EN NETFLIX-SERIE
Slipp meg ut, for faen! Hei!
Hei!
Slipp meg ut herfra! Hei!
Hei! Slipp meg ut, for faen!
Jeg hører ikke hjemme her! Hei!
Slipp meg ut, for faen!
Faen. Hva faen er det som skjer?
-Hva faen gjør jeg her? -Jeg er så lei for det.
Du er del av den, du? Samuels kult?
-Han ba deg ta meg hit? -Nei. Jeg ville få deg i trygghet.
-Du er en jævla løgner. -Melody.
Jeg fikk båndene du sendte meg.
Mannen jeg så på seansen, han kjenner jeg.
Men ikke som Samuel.
Han presenterte seg som Alexander Davenport.
Hva?
Forskeren jeg møtte via oppslagstavlen.
Historikeren som studerte Baldung-arverekken. Det er ham.
-Den samme mannen. -Han visste alt om meg.
Hvor jeg var fra. Om oppveksten. At jeg har lett etter min biologiske mor…
Jeg ga ham aldri tilgang til informasjonen om deg. Alt var anonymt.
Psykopaten sendte brevet til klosteret.
Han brukte henne for å lokke meg til bygningen.
Han har vrangforestillinger.
Han tror at han trenger deg. Derfor tok jeg deg med hit.
Her er du trygg.
Jeg vil ikke låses inne på et psykiatrisk sykehus.
Bare gi meg noen timer, OK?
Jeg får deg ut av byen, har venner ved Washington University.
-De huser deg til alt dette er over. -Han tok Jess.
-Hva mener du? -Han tok henne.
Han tror at han trenger meg, men vil bruke henne i et sprøtt ritual i kjelleren.
Han har forberedt henne i årevis.
Vi må hjelpe henne.
OK. Jeg ringer barnevernet. De sender noen bort.
De sender en jævla sosialarbeider.
-Hva skal vedkommende gjøre? -Jeg tar meg av det. OK? Jeg lover.
Jeg tror deg ikke.
Hør her, Melody…
Jeg ville aldri sette deg i fare.
Slipp meg ut herfra, for faen.
Det er noen du må treffe først.
Dr. Lewis til psykiatrisk avdeling.
Anabelle?
Mel!
Hurra, nå er du her.
Takk og pris.
Går det bra med deg?
-Hvorfor brukte du så lang tid? -Unnskyld.
Jeg skulle komme tilbake forleden kveld, men…
Faen.
Pokker.
For pokker da, Steven.
Det har jeg alt prøvd. Det funker ikke.
Hva er alt dette?
Jeg fikk ikke noe mer papir av dem, så da tegna jeg bare på veggene.
Jeg vet hvem dette er.
Gjør du det?
Hun gjorde noe fryktelig for lenge siden.
Hva? Hva gjorde hun?
Hun drepte noen.
Da kan de ikke slippe henne ut.
Anabelle.
-Det er greit, hun er død. -Nei. Hun er der inne.
-Hvor da? -Det andre stedet. Den…
Den andre verdenen. Hun kaller på meg, Mel.
Hun er der inne, hun vil ut. Hun vil komme hjem i kveld.
I kveld? Hvordan vet du det?
Fordi ferjemannen er her.
Han…
Du ser ham ikke lenger, men…
…han er der oppe.
Kometen?
Kometen… Kometen åpner døra.
Det sa Cassandra. De skal åpne døra i kveld.
Er ritualet i kveld? Jeg må komme meg ut av…
Nei! Bli hos meg, Mel.
Jeg kan ikke. Jeg må hente Jess.
Jeg er lei for det.
Jeg har ødelagt alt, Anabelle.
Men jeg kan fortsatt redde Jess.
Hoppa hun ut av vinduet?
Det er sånn jeg husker det.
Er du sikker?
Lot som jeg fikk hjerteinfarkt. Sykepleieren åpna døra.
Nei, de greiene om dr. Turner, faren min. Sikker på at han ikke var delaktig?
Han jobba ikke med Samuel? Ville hjelpe henne?
Det var det hun sa.
Hvis vi kan styre dette skipet ut på åpent farvann igjen…
Hva med disse? Hvor lenge har du malt Melody?
Lenge. For alltid.
Jeg hører henne kalle på meg.
Anabelle…
Melody døde i brannen i Visser. Du vet det, ikke sant?
Nei, hun døde ikke. Hun vil komme hjem.
Hun trenger at dere finner henne.
Hvor? Hvordan?
Vil dere ha smørbrød? Jeg kan få dem til å komme med det.
Peanøttsmør, skinke, marshmallow.
Bare si hva dere vil ha.
Vi må takke pent nei denne gangen, men kanskje neste gang.
Å, det glemte jeg nesten. Jess.
Jess? Jess Lewis? Hva med henne?
-Hun la igjen noe til deg. -Til meg?
Jeg vil at du skal ha den.
Jeg fant ingenting på Jessica Lewis. Enten døde hun, eller så…
Hun heter Søster Mary Cecilia nå.
Hun besøkte meg før hun dro til Haiti.
Hun kunne ikke ta med dem. Du skulle sørge for at de var trygge.
Opptakskassetter?
-Hva er på dem? -Hvordan i helvete skal jeg vite det?
Fisher-Price PXL2000.
Et videokamera av drittkvalitet, for barn. Det ble vel bare solgt i omtrent et år.
Jeg kjøpte et på eBay for rundt ti år siden. Jess hadde et.
Det tar opp på lydkassetter.
Hva med deg?
Jeg…
Jeg vil bare være lykkelig. Tror jeg.
Pokker.
OK.
Jeg heter Melody Pendras.
Jeg bor i leilighet 2C i Visser-leilighetskomplekset.
Jeg er ved mine fulle fem. Til alle politibetjenter:
Jeg lager denne videoen mens jeg leter etter naboen min, Jessica Lewis,
som er 14 år gammel og holdes innesperret et sted mot sin vilje.
Hun dro tilbake til Visser.
Opptakene mine er ment som bevis på forbrytelser begått av Samuel Spare.
Han er skyldig i barnemishandling, å ha satt andre i fare,
å ha dopet ned en mindreårig og antakeligvis mye mer.
Hvis noe skjer med meg, så er det Samuel som er ansvarlig for det.
Jess?
Er du der inne?
Jess?
Melody?
Jess?
Åpne døra.
Jeg kan ikke. Jeg har ikke nøkkel til dørlåsen.
OK. Bli der du er.
Hei.
-Går det bra med deg? -Det går fint.
-Er du del av dette nå? -Hva da? Nei.
Faen.
-Vi må gå ut gjennom vinduet. -Det kan jeg ikke.
-Hvorfor ikke? -De trenger meg.
Jeg er den eneste som kan bære en helt ny verden inni meg.
Uansett hva de fortalte deg eller lovet deg, så er det løgn.
Du er ikke trygg.
-De sa at du ville prøve å stoppe det. -Vi må dra, Jess.
Jeg vil hjelpe dem.
Denne velsignelsen er min skjebne.
Nei, det er det ikke. Vet du hva de skal gjøre med deg?
De skal vigsle stedet, og så…
-De skal lese opp en bønn, og… -De skal ofre deg.
De skal skjære over strupen din.
-Det er ingen bønn eller velsignelse. -Nei.
Det er et sprøtt, okkult ritual.
Det er voldelig og brutalt, og så kommer du til å dø.
-Det hadde de ikke gjort. -Jeg er lei for det.
Jeg er virkelig lei for det.
Jeg vet at du vil hjelpe folk, men det var derfor de valgte deg.
Hvor er mora di?
Jeg vet ikke. De… De sa at hun kom til å vente på meg.
OK. Vi må komme oss ut herfra så fort som vi kan.
Ned branntrappen. Klarer du å gjøre det sammen med meg?
-Ja. -OK.
-Hold deg godt fast. -Jess.
Kom deg ned på gata så fort du kan, og så løper du.
-OK? -Hva med deg?
-Hva skjer, Jess? -Hva med deg?
Jeg er rett bak deg. Dra til politistasjonen på 8th og bli der.
OK?
Jess! Åpne døren, nå!
Hvor faen kom du fra?
Hvor er hun?
Hvor i helvete er hun?
Hva har du gjort?
Hva faen har du gjort?
Du fant veien hjem.
Farkosten deres er borte. Hun kommer ikke tilbake.
Det går fint.
Det er deg jeg egentlig trenger. Det har det alltid vært.
-Jeg trodde at det var til Jess. -Det var det.
Ikke ta det. Ikke la ham gjøre det mot deg.
Faen.
Slipp meg ut herfra, for faen!
Noen! Hjelp meg!
Kom dere vekk fra meg, for faen!
Hjelp! Å, faen!
Slipp meg! Slipp meg, for faen!
Jeg forstår ikke.
Melody!
Jess.
Løp, Jess!
Løp!
Fy fader.
Vi går gjennom det. Iris Vos. 1924.
Hun og sosietetskulten med Kaelego-tilbedere utfører et ritual.
Stygge greier. Menneskeofring. Noe går galt. Stor eksplosjon.
Vos-herskapshuset kollapser. Alle dør, ingen lik blir funnet.
Vi spoler til 1994.
Professor Samuel Spare, eller hva faen han heter,
flytter inn i Visser og får kulten i gang. Han får en brokete forsamling,
får tak i alt det okkulte utstyret, og lurer Melody, en uvitende Baldung-heks,
inn i nettet sitt.
Han prøver ritualet igjen. Så skjer den samme katastrofen.
Men denne gangen, gjennom den ikke helt moderne teknologien,
får vi se det bedre.
Hvordan er det mulig?
Hvis du tror på all galskapen vi har sett gjennom,
hvis du fester noen lit til Baldung-mystikken,
Vos-kretsen og Visser-gjengen, så vil du si at vi fikk et glimt av
Kaelegos hjemby.
Den andre verdenen. En skyggedimensjon, et lommeunivers eller en speilverden.
Trylleformularet, ritualet, det… åpner en slags dør.
Eller et tilgangspunkt. Et sted hvor to dimensjoner flyktig møtes.
I 1924 nådde Iris inn i dimensjonen og prøvde å trekke ut litt Kaelego.
-Men ble selv trukket inn. -Det er mulig.
-Kan Melody sitte fast der? -OK. Ja, OK.
La oss si det, da, at Melody ble trukket inn ved et uhell.
La oss si at synene som du har hatt,
de rare samtalene, drømmene i våken tilstand…
Det er hennes SOS-signal fra den andre siden.
Hun er fanget. Jeg må få henne ut.
-Vi aner ikke hvordan vi får henne ut. -Davenport har åpenbart en slags plan.
Davenport er en iskald jævel.
Du er heldig som ikke ligger i en grunn grav i anlegget, Dan.
-Tror du han bryr seg om Melody? -Nei.
Men faren min prøvde å hjelpe henne. Han mislyktes.
Kanskje alt jeg mista leder til dette øyeblikket.
Der jeg kan få gjøre alt godt igjen. Davenport vet hvordan vi finner Melody.
Jeg skal overbevise ham om å hjelpe meg.
Betingelsene i avtalen var…
…tydelige, Dan.
LMG har ingen flere forpliktelser. Beklager at du kom helt hit.
Det er et bånd til.
-Det er ikke mulig. Jeg har alle. -Nei, det har du ikke.
Noe mer ble liggende igjen den kvelden det brant.
Slutten på historien. Slutten på Samuels historie.
La den stå.
Er det mer?
Jeg har noen spørsmål først.
Du visste innholdet på båndene før jeg fikk dem.
Nei. Det er ikke sant. Du gjorde innholdet kjent for meg.
Men du visste at Melody filma broren din i Visser-bygningen.
Kulten hans. Du trodde at noe var på båndene, eller i dem.
Det høres ut som om du kanskje tror det også.
Du visste at Samuel var på jakt etter snuff-filmen fra Vos-kretsen.
Han trodde at den hadde en slags kraft i seg. En slags magi.
Han trodde at den kunne lirke opp en dør mellom denne verdenen og en annen.
Han fortalte meg alt om det.
Kvelden utenfor Visser. Den gangen trodde jeg at han var gal.
Har du tenkt over hva det betyr?
Å fange et øyeblikk på film?
Å gi det den evigheten det aldri var ment å skulle ha?
Hva annet får vi kanskje med i det øyeblikket?
Hva er det vi ikke ser?
Hva faen inneholder de båndene?
De er et vindu.
Et glimt av en annen verden.
Hvorfor venta du i 25 år på å se dem?
Jeg hadde ikke båndene, Dan.
Da jeg begynte å lete etter dem, var de borte for lengst.
Det var bare flaks at de ble auksjonert bort i et lagerbygg i New Jersey i fjor.
Hvordan havna de på et lager?
Faren din satte dem der. Vet ikke hvorfor han dro tilbake og henta båndene.
Kanskje han trodde at de var verdt noe. Kanskje trodde han at de var farlige.
Det var uansett et forferdelig feilgrep.
De brente ned huset ditt for å ødelegge dem.
Hvem brente ned huset mitt?
Det fins folk som er villige til å risikere alt
for å få den ugudelige demonen inn i denne verden. Og noen vil ofre alt
for å forhindre at noe sånt skjer.
Faren din var en del av sistnevnte.
Det fikk familien din betale prisen for. At du kom deg unna, var bare flaks.
Har jeg svart på alle spørsmål nå? Kan jeg få se resten av opptaket?
Melody Pendras er fortsatt i live.
Hun sitter fast i Den andre verdenen. Jeg trenger din hjelp for å få henne ut.
-Det er ikke mulig. -Jo, for faen.
Nei, jeg mener at det ikke er et gjestmildt klima for et menneske.
Mekanismene i det universet er helt annerledes.
Tid og rom oppfører seg ikke på samme måte.
-Ingen overlever der over tid. -Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Hun er der, jeg må få henne ut.
Jeg har brukt nesten 20 år på å granske den dimensjonens egenskaper,
på å sette sammen en strategi for å få tilgang til kreftene.
Broren din er også der inne.
Vi kan redde dem, begge to.
Broren min var en irrasjonell…
…ustabil og sykelig selvopptatt mann.
Jeg ser ingen grunn til å befri ham fra graven
han så gjerne fanget seg selv i.
Beklager, men var det liksom overtaket ditt?
Jeg er lei for det, Dan.
Jeg liker deg virkelig.
Tre år med kamptrening for skuespillere. Endelig kom det til nytte.
Hvor skal du, Dan?
Herlighet, hva i… Hvor faen skal du?
Hva faen?
Han er ikke død. Vi må komme oss ut
før han våkner og sender inn Blackwater-leiemorderne.
-Jeg må gjennomføre dette. -Hva da?
-Jeg skulle få Melody ut. -Nei.
Du skulle overbevise dr. Ond om det. Du gjorde ditt beste. Sånt skjer.
Alt vi trenger, er her.
Dan.
Dan… Slutt, for faen!
Jeg vet hva jeg gjør. OK?
Jeg vet at grunnen her er vigslet,
for det gjorde jeg da jeg restaurerte båndene.
Det rommet har syntetiske kharonittpaneler
som Davenport erstatter en døende komet med.
Vi har boka, vi har… Vi har totemet. Ikke sant?
Vi så video av ritualene, vi kjenner trylleformularet.
Men begge gangene endte det med fullstendig ødeleggelse, OK?
Hvis du tror jeg lar deg skjære over strupen min, må vi diskutere vennskapet.
Jeg prøver ikke å mane fram en demon, bare åpne en dør.
Jeg lar deg ikke gjøre det, OK? Du får ikke begå selvmord, for faen.
OK. Da bør du bare dra.
-Hva faen snakker du om? -Du bør dra. Du har rett. Det er utrygt.
Du må ikke bli skadet. Det blir en flott historie til podkasten.
Seriøst? Tror du at jeg har gjort alt for å få en historie?
Jeg bryr meg om deg, Dan. Faen.
Jeg driter da i podkasten.
OK.
Jeg vil ikke at du skal dø, mann.
Men hvis du skal gjøre dette…
…så etterlater jeg deg ikke her.
Faen ta deg for at du trodde det.
OK. Da setter vi i gang.
Jeg tok med en kosepakke til deg.
Snacks, bilder…
-Hvorfor ga du dr. Turner nummeret mitt? -Fordi han ba om det.
Hvem der?
Hei, jeg tuller. Det er bare en spøk.
Ikke bli sint.
Jeg tok med en kosepakke til deg.
Snacks, bilder, og…
Fy faen.
-Hvorfor ga du dr. Turner nummeret mitt? -Fordi han ba om det.
Dette er ingen kritikk, men…
Du forberedte meg ikke på hvor sært dette stedet var.
Jeg håper at du er der inne, Melody.
Hvem der?
Dan.
Det var faen meg litt av et slag. Vet ikke om han overlever.
Det var bare selvforsvar. Jeg ville snakke med ham…
Du ville ikke snakke. Du ville ta over dette.
-For å hjelpe noen. -Jenta på båndene.
Ja. Melody.
-Vi tror at hun er fanga. -I Den andre verdenen.
Nettopp.
Hvorfor risikere livet for en du ikke kjenner?
-Jeg kjenner henne. -Du kjenner en skygge.
Nei, det er ikke sånn.
Vi fant hverandre på et vis. Hun regner med meg.
Det funka ikke for dem. Det funker ikke for deg.
De trodde at de hadde alt de trengte, men de tok feil.
Noen burde ha ødelagt boka.
Vos-familien stjal noe som ikke tilhørte dem.
Men denne klarte de ikke å skaffe.
En nøkkel.
Pokker.
Pokker, Dan. Hun er en Baldung.
Bare en Baldung kan åpne døra
ved å bruke både trylleformularet… og nøkkelen.
-Var det du som skulle få inn Davenport? -Nei. Aldri.
Jeg brukte ham som et middel for å nå målet.
OK. Så, jeg bare…
kommer med forslag her…
Du tar saken i egne hender med demonen? Jeg trodde at Baldung-familien var dem
som sluttet med magi for å få låst Kaelego inne?
Det er ikke derfor hun er her.
Du vil også få henne ut.
Du er mora hennes.
Jeg trodde at hun ville leve trygt hvis jeg ga henne fra meg.
Da ville hun ikke måtte bære byrden knyttet til våre blodsbånd.
Jeg ante ikke… at hun ville lete etter meg.
Og så var hun borte.
Jeg har brukt 25 år på å prøve å finne en måte å få henne tilbake på.
Hvordan visste du at hun var der inne?
Jeg drømmer om henne.
Hver natt.
Men som du sa,
så har jeg ingen magi lenger.
Jeg trengte Davenport for å gjøre dette mulig.
Noen som kunne gjøre sløret så tynt at vi kom gjennom.
Det er det som skjer når man spiller av videoene.
Da løsnes trylleformularet opp, som holder dørene stengt.
Hva venter vi på, da?
Hver verden har sin egen frekvens.
Å finne riktig frekvens er eneste måte å åpne døra på.
Davenport sa at det var umulig for et menneske å overleve der.
Med all respekt. Den jævelen vet ikke hva han snakker om.
Det blir forvirrende. Tiden går ikke på samme måte der.
Og han vil at du skal bli der. Kaelego.
Han er desperat. Ensom.
Han vil at du skal bli. Vil prøve å lure deg til å overgi deg.
Hva betyr dette, egentlig?
Fem minutter. Så lenge kan jeg holde den åpen.
Dette er din vei tilbake.
Følg denne lyden hjem, forstår du?
Hei.
A-moll.
Ikke.
Hvorfor ikke?
Hva er det du spiller?
Jeg vet ikke.
Jeg liker det.
Hvordan var dagen din, Danny?
-Fin. -Skal vi fortsatt se Clash of the Titans?
-OK. -Middagen er klar.
Kom, Danny, ellers blir den kald.
Hvordan var spaserturen din? Regna det?
-Hva med brannen? -Hvilken brann?
Huset.
-Det var en brann. -Det var ingen brann.
Nå er du her. Og her er du trygg.
Her er vi alle trygge.
Vær så snill. Finn meg, vær så snill.
Jeg må dra.
Vi kan begynne på nytt.
Ikke sant? Få det livet som du skulle ha hatt.
Melody?
Dan?
Hei. Bli med meg.
Det kan jeg ikke. Jeg venter.
-Hun kommer. -Nei. Det er lureri.
Det tror jeg ikke.
-Du må stole på meg, Melody. -Kom du for å hente meg?
-Jeg trodde at du var en drøm. -Samme her.
OK. Nå må vi dra.
Vent litt. Dette stemmer ikke. Vi skulle ha vært i anlegget.
Hallo?
Nei! Nei!
Dan? Dan?
Kjenner jeg deg?
Hvor er Dan?
Jeg vet ikke.
Han sto ved siden av meg. Han…
Samuel.
Samuel var der.
Dan?
Dan!
Hallo?
Hallo? Er det noen der ute?
Hei, du.
Vi var redde for at du aldri kom til å våkne.
Hvor lenge har jeg…?
I ti dager.
Dager.
Har vennene mine vært her? Mark?
Nei. Beklager. Ingen besøkende.
Hvordan havna jeg her?
Jeg vet bare at du var heldigere enn de andre.
Gud passet på deg.
-Resten? -Bodde du der?
-Hadde du et tett forhold til naboene? -Bodde hvor da?
I Visser-bygningen.
-Visser-bygningen? -Så tragisk, altså. Alle de menneskene.
Jeg beklager.
Hvilket år er det?
Jeg henter legen, så kommer han og snakker med deg.
-Hvilket år? -Straks tilbake.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen