A NETFLIX BEMUTATJA
A TAMIL FILMIPAR ÖSSZEFOG, HOGY TÁMOGASSA ALKALMAZOTTAIT A PANDÉMIA IDEJÉN.
TÖRTÉNETEK ÉRZELMEK
KILENC ÉRZELEM
SZERELEM
Ó… MI MÁS LEHETNE EZ, HA NEM SZERELEM…
GITÁROM HÚRJAI
A „Zene illata” során ma este
sok kitűnő művész várja, hogy felléphessen.
Most pedig az idén Grammy-díjra jelölt énekes következik,
aki bár újonc a zeneiparban, nagy figyelmet érdemel.
Köszöntsétek Kamalt!
Gyere enni, amíg meleg az étel!
VONZALOM
- Tessék! - Majd én!
Te már ettél?
Majd később. Bemutatják a filmet?
Nem.
Nem mutatják be.
Tegnap este kaptak egy hívást.
Jól van.
Minden dal jó benne.
A három kiadott dal már sláger lett.
Mindenhol a te zenédet játsszák.
Milliók hallgatják és szeretik. Az épp elég.
Lépj tovább!
Sok dalt írtál, nem?
Nem a filmhez.
Saját, független zenét.
Énekelj nekem valamikor!
Szeretném hallani.
Olyan rég énekeltél!
Mint a hullámok, hullámok Úgy mosol el
Minden új hullám Egy új szerelem
Mint a csepegő harmat, harmat Csillogsz a szívemben
Minden új csepp Egy új szerelem
Azt mondod: „Ebbe a harmatcseppbe Belefér a nagy, kék óceán is”
Azt mondod: „Ez a nagy vízesés A szemeid foglya”
Ha lehunyom a szemem
Könnycseppekké válsz
Anya…
El kell mennem innen.
Zenével akarok foglalkozni. Tanulnom kell.
Dalszerzőként, előadóként akarok élni.
Közönség előtt fellépni.
Itt nincs olyan közönség, sem olyan zene, sem tanárok.
El kell mennem innen, anya, de velem kell jönnöd!
Tudom, hogy nem tartasz velem. Csak ezért maradtam.
Nem tudom, hogy bírnék ott élni nélküled.
Könyörgöm, anya! Gyere velem!
Londonba.
Tarts velem, anya! Tetszeni fog.
Már mindent elterveztem.
Csak öt évről lenne szó.
Menjünk, anya!
A reggel
A fénylő hold
Világít felettem
Betölti az égboltot
Az égen…
Ne!
Végtelen hold
Egy kisbaba boldogító gügyögése
Egy vízesés csodálatos suttogása
Egy kakukk elragadó hangja
Semmi sem olyan jó, mint ő
Potpourri szirmok
Egy régi könyv illata
A szent bazsalikom aromája
Semmi sem olyan jó, mint ő
Miért nem jöttem rá korábban ?
Miért ?
És amikor rájöttem Miért nem fogtam fel ?
Hát, most szégyellem magam Szégyellem magam
Kedvesem, ez egy vallomás
Hát, most szégyellem magam Szégyellem magam
Kedvesem, magamba nézek
Basszusgitáron Aalaap! Gitáron Vijay!
Guberan! És Sathriyan a billentyűknél!
Hé, fiúk!
Jók voltatok a csajotokhoz?
Ha nem, kérjetek bocsánatot!
Azonnal! Ez a dal erről szól.
Oké?
A zene volt a mindened
De te lettél az én dallamom
Mi lenne velem zene nélkül ?
Zene nélkül kővé dermednék
Csak adj még egy esélyt !
Soha többé nem hibázok
Ne hagyj el ! Gyere vissza, te vagy a dallamom !
Te vagy a szerelmem !
Hát, most szégyellem magam Szégyellem magam
Kedvesem, magamba néztem
Most ti jöttök!
Most jöhet az „Ó”!
Ha mindent felveszünk, megkapjuk a pénzt.
- Megvannak a szövegek? - Már rég!
Nem figyeled a telefonodat.
- Mindkettőtöknek elküldtem WhatsAppon. - Oké.
Nézd meg! Addig tartom.
Oké, jónak tűnik.
- Fel is vehetjük. - Nyugodtan!
Ki az énekes? Jobban mondva: hol van?
Azt mondta, nemrég érkezett. Lassan oda kellene érnie.
A neve Nethra.
Figyu, nem ismerem személyesen.
Nem hallottam énekelni. Az ügyfél ajánlotta.
Ő énekel, ha tud, ha nem. Ez lenne a helyzet?
Igen.
Csak hívd fel! Sima ügy lesz.
- Jól van. - Oké, szia!
Helló! Nethra.
Szerdai nap volt.
Már megvettem a jegyeket,
hogy hétvégén ide utazzak.
De amikor megláttam…
Esküszöm, olyan érzésem volt…
Tudtam, hogy nem leszek a gépen.
- Szia, Nethra! - Imádom a zenédet!
Nagyon ütős az a három dal, amit kiadtak!
Teljesen új hangzás. Tökéletesek.
Folyton azt hallgatom.
Gondoltam, ezzel kezdem.
Köszönöm a dalokat!
Az a három dal sokat segített nekem.
És sok ismerősömnek is. Komolyan.
Köszönöm!
- Foglalj helyet! - Tényleg.
Szóval…
Lassan kijön a film, ugye?
Alig várom a dalokat!
Nem, még nem.
Megint elhalasztották.
Igen?
Igen. Tehát a szöveg…
- Az nem baj. - Nézzük…
Ha van film, ha nincs, a zene ott van.
A levegőben.
Mindenhol.
Csak hallgatni kell.
Ez számít, nem?
Megismersz egy nőt, aki pár perc múlva
ugyanúgy beszél, ugyanazokat mondja, mint az anyád.
Ha ez megtörténik, tudod, hogy véged. Tudod, hogy…
Azonnal horogra akadtál.
Komolyan.
Az, hogy nincs videó a dalokhoz, és úgy hallgatom őket…
a te dalaidat…
tudod, mennyire tökéletes?
A képzelőerőmre van bízva.
Imádom.
- Ez a tiszta zene, ugye? - Igen.
Mint a klasszikus zene.
A YouTube-on csak a szerző képét látod mellette.
Mint Beethoventől a „Für Elise”.
Képzeld, ha egy szerelmes pár táncol rá!
Az elrontja az élményt.
Persze más, ha jó a videó.
Igen.
Érted, miről beszélek?
Igen.
Nem is kételkedtem benne, hogy ismered.
Nem bizonygatni szerettem volna. Ez alapján akarok dolgozni valamin.
Kiment a fejemből, de eszembe juttattad.
Köszönöm!
Csak…
Csak egy pillanat, innen folytatjuk!
Érzed a remegést ?
Ahogy a szíved is A szíved
Érzi a remegést ?
Érzed a remegést ?
Ahogy a szíved is A szíved…
Földrengés van ?
Ha azt mondanám, ez csak látomás Vajon hinne nekem a szemem ?
Hallottam Ilaiyaraaját gitáron.
De Beethoven darabját most először.
Ugyanaz.
Ez egy különleges nap.
Szülinapod van, vagy ilyesmi?
Nem.
Attól különleges, amit láttam és hallottam.
Befejeztem. Túl sokat beszéltem, ugye?
Kezdhetjük.
Nem.
Oké.
Szép munka!
Nem itt kéne lenned.
Ezt éreztem akkor is, amikor hallottam azt a három dalt.
Nemzetközi a zenéd.
Azon gondolkodom, vajon kell-e ilyen hangzás egy reklámfilmhez.
Mindig arra kell törekedni, hogy új, friss legyen.
Így van.
Érezted már ezt?
Hogy nem itt a helyed?
Minden reggel ez az első gondolatom.
Nem azért, mert nagyképű lennék.
Új dolgokat kell létrehoznom.
Nem tudom, itt menni fog-e.
Várj!
Ma ugyanerről beszélgettem anyámmal.
Hallgatóztál?
Ott voltál a házunkban?
Nem hallgatóztam.
De megértem.
Itt semmit nem ér a zenei felhozatal.
Igaz.
Nem futsz be, csak ha filmzenét írsz.
Én is erről álmodom.
Olyan helyre menj, ahol hallgatnak klasszikus zenét.
Nem Amerikába, hanem Európába.
De Európában sok helyen nem beszélnek angolul.
Ez a baj.
Tanulhatsz zenét.
De meg kell tanulnod egy új nyelvet is.
London.
A legjobb.
- Hatalmas zenészek. - Várj!
Ezt nem értem.
Ha nem is hallgatóztál,
akkor gondolatolvasó vagy.
Londonba mész?
- Igen. - Hűha!
Mikor indulsz?
Megvan a jegy. Nem időfüggő.
Akár holnap is mehetek.
Már elterveztél mindent?
Ha anyám is beleegyezik, öt évre tervezünk.
Az szép.
A legjobbakat!
Nyerj pár Grammyt és akár egy Oscart is! Lenyűgöző vagy.
Köszönöm!
Ha Londonban jársz, összefuthatnánk.
Londonba kell utaznom, ha látni akarlak?
Igen.
Viszlát!
Szia!
Szia, apa!
Igen, most végeztem. Mondtam, hogy kilencre ott leszek. Szia!
Kikísérlek.
- Folytasd csak! Kitalálok. - Nem gond. Nyugodtan!
Elnézést!
Csodálatos hangja van.
Egy gyöngyszem. Meg voltam vele elégedve.
Akkor bejött?
- Édes csaj. - Édes?
Egyszerűen édes.
Olyan unalmas jelző ez egy nőre!
Ezek szerint „édes”.
- A hangjára gondoltam. - Tedd le!
Oké, akkor vége a felvételnek?
Küldd el a mixet! Majd találkozunk. Szia!
Oké, szia!
- Szia! - Úristen!
Fel sem ismertelek.
Én is meglepődtem.
Bocsi. Épp hazafelé tartok, és megláttam, hogy gyalogolsz.
Gondoltam, megkérdezem, kell-e fuvar.
De valahogy úgy érzem…
hogy a házad arrafelé van.
És hogy azt mondod, ez a napi sétád,
szóval felesleges lenne az ajánlatom.
Szóval csak „Szia!”
„Remekül énekeltél. Remek lett a dal.”
És…
Elköszönök, és megyek is.
Nem itt van a házam.
Indira Nagarban.
Most nem hazafelé tartok.
- First Seaward Road? - Igen.
És ez amúgy sem a napi sétám.
Gyalog járok.
Gyalogolok, ha dolgom van a városban.
- Oké. - Ha messze megyek, vagy sietnem kell…
akkor busz vagy vonat.
Különben a szokásos gyalogos vagyok.
- Gyalog megyek. - Rendben.
Nem kérdezem meg, mi az oka, de biztos vagy benne?
- Miben? - Hogy inkább gyalog mész?
Ha szívesen elviszel, akkor veled megyek.
Nem gond.
- Tényleg? - Igen.
Nincs sisakom. Nem baj?
Óvatosan, lassan vezetek.
És a rendőrök?
Hát…
Majd megoldjuk.
- Mehetünk? Megvagy? - Igen.
Azt hittem, a London Bridge-nél találkozunk majd.
Nem gondoltam, hogy az Adyar Bridge-nél látlak legközelebb.
Ez jó volt.
Jól énekelsz. Remek a hangod.
Remélem, sok dalt, hírnevet és vagyont szerzel majd!
Köszönöm!
Viszontkívánom.
Jó, csak kimondom.
Van benned valami.
Amikor gitároztál a stúdióban, azt kívántam, soha ne hagyd abba.
Bár soha ne ért volna véget a felvétel!
Fájdalmasan rövid dal.
Volt, hogy direkt elszúrtam pár sort.
Nem volt szívem otthagyni. Ezt éreztem, amikor elköszöntem.
De fél órával utána már veled motorozom.
Hihetetlen!
Igen.
Vajon ha világbékét kívánok, az is valóra válik?
Te nem ugyanezt érezted, ugye?
Csak azért kérdezem, mert volt valami rezgés köztünk.
Azt hittem, te is flörtölsz velem.
Tudod, mikor?
„Viszlát Londonban!”
Mondd, hogy tévedek!
Tévedsz.
Oké. Akkor tévedtem.
Rosszul mértem fel a helyzetet.
A „rossz” szó használata itt rossz.
Mert ha így lenne…
az nem lenne rossz.
Csak mondom.
Talán a szemed miatt?
Tuti amiatt.
A szemeddel van a baj.
Mert mindig olyan…
mély a tekinteted.
Alapból.
- Ne már! - Persze velem is van baj.
Miért kellett meglátnod?
Tovább is mehettél volna.
Miért ajánlottad fel, hogy elviszel?
Előttem egy öreg néni gyalogolt.
Őt kellett volna megkérdezned.
Közel lakik. Ismerem azt a nénit.
Mindennap ott sétál. Van, hogy mezítláb kocog.
Ezért kérdeztelek meg téged.
Akkor ennyi?
Itt a vége.
Fuss el véle!
Semmi értelme napokig magadban tartani az érzéseidet.
Amikor átmentem az úton, azon gondolkodtam, elkérjem-e a számod,
hogy fel tudjalak hívni.
Úgy döntöttem, nem, erre megjelentél.
Miért tartsam magamban?
Az az igazság, hogy soha nem tudhatod, mikor támad fel benned ez az érzés.
Oké.
A stúdióban azonnal éreztem.
Remélem, te is.
Még valami!
Attól is függ, kinek vallod be.
Veled biztonságban érzem magam.
Valami azt súgja, nem ítélkezel azért, mert őszinte vagyok.
Ahogy mondtam…
van benned valami.
Ez az!
Ezt nem is mondtad.
De. Csak nem hangosan.
Nem hallottad?
Bezzeg azt hallod, amit anyám mond!
Nézz a szemembe, kedvesem !
Mondd el, édesem, Ilyen, amikor beléd zúgok ?
Elfogytak a szavak De én csak veled akarok énekelni
Nézz a szemembe, kedvesem !
Mondd el, édesem, Ilyen, amikor beléd zúgok ?
Azt, hogy van bennem valami, úgy érted… A hangomban?
Ennyi?
Te pedig azt, hogy gyönyörű a szemem és mély a tekintetem?
Tehát elismered, amit a szemedről mondtam?
Ezek a te szavaid voltak.
Nem csak a szemed.
De már elmondtam.
Minden tetszik benned.
Amiket mondasz.
Ahogy beszélsz.
A hangod.
Férfias, mégis lágy.
Különleges volt a hangulat.
A kettőnk közt lévő vastag faajtón és üvegfalon is…
érezni lehetett.
A hangulatot!
- És a zenét. - Igen.
A zenei ízlésedre gondolok.
Sokat elmond rólad.
Köszönöm!
A Beethoven-darab…
és az előtte lévő…
A zene volt a mindened
De te lettél az én dallamom
Mi lenne velem zene nélkül ?
Csak egy élettelen tömeggé válnék
Ott voltál?
- Ott voltál? - Akkor éreztem ezt először.
De nem láttalak…
Uraltad a színpadot.
Az voltál te.
Benned van.
Ez az érzés…
Számomra új.
Huszonkét év alatt még soha nem éreztem ilyet.
Aztán ki is kísértél.
Ki csinál ilyet?
Olyan, mintha képen töröltek volna.
Nyomot hagyott.
Ezért mondtam el egyből, amikor a motorra ültünk.
Hogy tudd, te tetted velem ezt.
Te jössz!
Oké, csak a hangom tetszik?
Nem baj.
Nem baj, ha nem érzel ugyanúgy.
Túlélem.
Ez a második.
A második alkalom 32 év alatt.
Ez a baj.
Emiatt nem mondok többet.
Igen.
Csak 22 éves vagy?
Idősebbnek tűnök?
Nem így… Jó értelemben kérdezem.
Esküszöm, 22 vagyok!
- Nem hazudok. - Ne mondogasd!
Fáj.
Jó! Ez tetszik.
A korkülönbség, a tény, hogy apám ki fog tagadni,
de ez a jövő zenéje.
Meg fog történni.
De ezt egyelőre hagyjuk!
Korai még ezen gondolkodni.
De jó úton haladunk.
Te is érezted?
A hangulatot és a vonzalmat, amit én?
Mesélj róla!
Van még öt percem.
Vagy ne mondj semmit,
és tíz másodpercen belül eltűnök.
El akartam utazni az országból…
tíz másodperccel azelőtt, hogy jöttél, és most…
meg is feledkeztem róla.
Akkor kezdődött, amikor megláttalak az ajtónál.
Ahogy bejöttél,
álltál ott, kezet ráztál velem, rám néztél,
ahogy beszéltél, a szemed, az arcod, a hangod,
a testtartásod, a stílusod, a gesztusaid…
Folytathatnám minden testrészeddel.
Ez mind igaz, de nem csak ennyi.
Ugyanazt mondtad, mint az anyám.
Megerősítésre volt szükségem.
A beethovenes példa önmagában motivált.
Ami az üvegfalon is átment…
Bevallom, néhányszor…
megismételtettem pár sort.
Az szándékos volt.
Hogy soha ne érjen véget.
Hogy ne menj el.
És amikor megláttalak az utcán…
hogy bírtam volna ki, hogy ne szóljak?
Az egész természetes volt.
Most megyek.
Jól teszed.
Nézz a szemembe, kedvesem !
Mondd el, édesem, Ilyen, amikor beléd zúgok ?
Elfogytak a szavak De én csak veled akarok énekelni
ZENEI RENDEZÉS
Te és én, közösen felfedezünk mindent
Ahogy szurkol az ég, a levegő és a föld
Csináljunk együtt olyan parádét Amit ez a világ még soha nem látott !
Követsz?
Dehogyis.
Azt mondtad, megérintettelek.
Vártam rád két órát, hogy hazavihesselek.
Ez követés?
Jogos.
Ennyire nincs meló?
Zenész vagyok, nem?
Ha Ilaiyaraaja lennék, öt dalt írtam volna.
Új dalt írtál?
Igen.
- Komolyan? - Igen.
- Elénekelnéd, kérlek? - Persze.
Oké, így szól.
A fiú és a lány találkozik.
Egyből megvan a szikra, vonzalom.
Tíz napon át találkoznak, és végül elcsattan az első csók.
- Erről szól. - Mint a mi történetünk?
Szabad?
- Menjünk oda? - Menjünk oda?
Gyere!
- Jobb oldali. - Oké.
Nos…
Rögtönzöm a szöveget.
- Nyugodtan! - Jó.
Hé
Kapd el zuhanó szívem !
Hé
Oltsd az álmaimmal szomjad !
Hé
Tárd ki a szárnyaid !
Gyere !
Érintsd ajkad ajkamhoz, mosolyogj
A gitárom húrjai fölött ülve
Olyan vagy, mint egy kedves, éneklő veréb
A sivár, fakó életembe
Egymillió új árnyalatot hoztál
Mint egy festő ecsete Mint egy festő ecsete
Szivárvány vagy És esik rám az eső
Mint egy angyal Mint egy angyal
Gyökerestől kitéped a szívem A helyéről
Lebegek, mint egy levél a zene tengerében
Te vagy az eső, amitől elázom
És bőrig ázom tőled
A LELKEMBEN…
A lelkemben oldódsz, mint a víz
HOLNAP STÚDIÓ?
A zongorám billentyűi felett ülve
Táncolsz, mint egy gyönyörű páva
A sivár, fakó életembe
Egymillió új árnyalatot hoztál
Mint egy festő ecsete Mint egy festő ecsete
Szivárvány vagy És esik rám az eső
Mint egy angyal Mint egy angyal
SZERELEM… AKARLAK ENNYI
Gyökerestől kitéped a szívem A helyéről
NEM VAGYOK VALAMI JÓL.
MIÉRT NEM JÖSSZ ÁT?
MIÉRT?
HOGY ÁTADD MAGAD A ZENÉNEK…
Mint egy festő ecsete Mint egy festő ecsete
Szivárvány vagy És esik rám az eső
Mint egy angyal Mint egy angyal
Gyökerestől kitéped a szívem A helyéről
Miért jöttünk ide?
Bajba fogunk kerülni.
Ez a tizedik napunk együtt, pont mint a dalban.
Próbáljuk ki! Kérlek!
Itt?
Az kizárt!
Csak…
csókolózzunk?
Esetleg?
Én is erre gondoltam.
Te mire?
Neked a csók „csak egy csók”?
Egyáltalán nem.
Esküszöm, hogy nem!
Oké, várj!
Pár napja már szerettem volna elmondani neked valamit.
Hadd lépjek először én szintet!
Szeretlek.
Mint soha senkit, oké?
Nem akarom, hogy külön legyünk. Soha nem akarlak elhagyni.
Szeretlek.
Komolyan.
Csak az a baj… hogy drágák voltak a repjegyek.
A British Airways nem téríti vissza az árát.
Te szeretsz?
Már ezzel szintet léptél…
„A sivár, fakó életembe egymillió új árnyalatot hoztál.”
Már ott végem volt.
Haragszol?
Ki kell, hogy mondjam?
Szeretlek.
És ez örökké tart majd, Kamal.
Magasabbra Együtt magasabbra jutunk
Minden egyes levegővételed Lenyűgöz, bébi
Közelebb Egyre közelebb kerülök
Bele akarom vetni magam az éjszakába Veled az oldalamon
Hűha!
Jó volt, Maarten. Tapsot Maartennek!
Hát, ez a dal története.
Ha kíváncsiak vagytok…
már nem az életem része.
- Miért? - Most komolyan?
Nem fontos tudni, hogy hogyan és miért.
Azt hittem, életem története lesz,
de csak egy csodálatos fejezet volt.
Itt vagyok pár évvel később,
jobban értek a zenéhez és az élethez.
És megbékéltem…
amit a következő dal bizonyít is.
Ez is az én nyelvemen, tamilul íródott.
Minden benne van.
Ó, elrepült !
Túltette magát rajtam
Kitártam karjaim, hogy megöleljem De köddé vált, eltűnt
Ő volt a zeném levegője Ő volt a szövegem betűje
Én a közös jövőt terveztem De a múltam lett és a tegnapom
Ő és én, együtt Azt hittem, örökké tart majd
Izzott a szikra
Izzott
Még ha vége is Erőt adott ahhoz
Hogy megtaláljam önmagam
Ő és én, együtt Azt hittem, örökké tart majd
Izzott a szikra Izzott
Nem vagy már velem Énekeltem a London Towernél
Neked köszönhetem, neked
Ó, elrepült Túltette magát rajtam
Kitártam karjaim, hogy megöleljem De köddé vált, eltűnt
Ő volt életem története De már csak egy sor a könyvemben
Hiába nincs már velem, időről időre Ő van a dalaimban
Ő és én, együtt Azt hittem, örökké tart majd
Hogy válik egy ártatlan tekintet rajongássá?
A rajongás pontosan mikor alakul át szerelemmé?
A tudósok a távoli galaxisokat kutatják…
Miért nem látják a fekete lyukat: a szerelmet?
A szerelem fizika, a vonzalom miatt?
Vagy kémia, mert átalakít?
A szív matematikája?
A biológia mérnöki alkotása?
Ezekre a kérdésekre nincs válasz. A szerelem pusztán szerelem.
Együtt vagy külön…
A feliratot fordította: Kohl János