NETFLIX ESITTÄÄ
PANDEMIAN AIKANA FILMITEOLLISUUS TUKEE VÄKEÄÄN.
9 TARINAA 9 TUNNETTA
VOI… MITÄ MUUTAKAAN SE VOISI OLLA KUIN RAKKAUTTA…
Täällä "Scent of Musicissa" on -
tulossa esiintymään monia upeita muusikoita.
Seuraavana vuorossa on Grammy-ehdokas -
ja musiikin uusi varteenotettava voimatekijä.
Antakaa aplodit Kamalille!
Tule syömään, ennen kuin jäähtyy.
VETOVOIMA
Tässä. -Otan itse.
Oletko syönyt?
Syön kyllä. Julkaistaanko se elokuva?
Ei.
Ei julkaista.
Päätös tehtiin eilen.
Hyvä on.
Kaikki elokuvan laulut ovat hyviä.
Kolme julkaistua laulua nousivat hiteiksi.
Musiikkisi soi kaikkialla.
Miljoonat ovat ihastuneet siihen. Se riittää.
Jatka eteenpäin.
Sinähän olet säveltänyt paljon?
Et elokuvaan -
vaan omaa musiikkiasi.
Laula minulle joskus.
Haluaisin kuulla.
Siitä on jo aikaa.
Kuin murtuvat aallot Sinä huuhdot ylitseni
Jokainen uusi aalto On uusi rakkaus
Kuin pisaroiva kaste Sinä kimallat sydämessäni
Jokainen uusi pisara On uusi rakkaus
Sanot: "Tämä kaste sisältää Ison, sinisen meren"
Sanot: "Tämä vesiputous mahtuu Sinun pieniin silmiisi"
Kun suljen silmäni
Sinä muutut kyyneliksi
Äiti…
Minun on lähdettävä pois.
Haluan hengittää musiikkia. On paljon opittavaa.
Haluan olla musiikin säveltäjä ja esiintyjä.
Haluan esiintyä yleisön edessä.
Täällä ei ole yleisöä, eikä sellaista musiikkia tai opettajia.
Minun on lähdettävä, mutta haluan sinut mukaani.
Et sinä tule. Siksi olen vielä täällä.
En tiedä, miten eläisin ilman sinua.
Pyydän, äiti. Lähdetään.
Lontooseen.
Tule mukaani. Viihtyisit siellä.
Olen suunnitellut kaiken.
Viisi vuotta vain.
Mennään, äiti.
Aamu
LIIAN SYVÄLLÄ KAMAL
Kuu loistaa kirkkaana
Loistaa yläpuolellani
Täyttää taivaat
Taivaalla…
Ei!
Ikuinen kuu
Vauvan virkistävä jokeltelu
Vesiputouksen ihmeellinen kuiskaus
Käen lumoava laulu
Kaikki kalpenee hänen rinnallaan
Hajusteiden parfyymi
Vanhan kirjan tuoksu
Basilikan aromi
Kaikki kalpenee hänen rinnallaan
Miksi en tajunnut sitä aiemmin?
Miksi?
Ja kun tajusin Miksen tullut järkiini?
Nyt minua hävettää Minua hävettää niin
Tämä on miehen tunnustus, armaani
Nyt minua hävettää Minua hävettää niin
Tämä on itsetutkiskeluani, armaani
Bassossa on Aalaap. Vijay on kitaristi.
Guberan! Ja koskettimissa Sathriyan.
Hei, pojat.
Oletteko olleet hyviä naisellenne?
Jos ette, pyytäkää anteeksi!
Nyt heti. Tämä laulu kertoo siitä.
Onko selvä?
Sinä jahtasit musiikkia
Sinusta tuli musiikkiani
Mitä olisinkaan ilman musiikkiani?
Ilman musiikkia muuttuisin kiveksi
Anna minulle mahdollisuus muuttua
Enkä enää hairahda
Älä jätä minua Palaa luokseni, musiikkini!
Rakkaani!
Nyt minua hävettää Minua hävettää niin
Tämä on itsetutkiskeluani, armaani
Antaa kuulua.
Kaikki yhdessä.
Jos äänitämme loppuun, saamme rahoituksen.
Ovatko lyriikat valmiina? -Ovat!
Et ikinä katso puhelintasi.
Lähetin ne sinulle ja hänelle viestillä. -Selvä.
Vilkaise niitä. Jään linjoille.
Näyttää hyvältä.
Jos sopii, voimme äänittää. -Sopii.
Kuka laulaja on? Missä hän on?
Hän sanoi saapuneensa juuri. Hän tulee ihan kohta.
Hänen nimensä on Nethra.
En tunne häntä.
En ole kuullut hänen lauluaan. Asiakas suositteli.
Hänen on siis laulettava, vaikkei osaisikaan laulaa.
Niin.
Mutta sinä päätät. Hyvin se menee.
Selvä. -Kuulemiin.
Hei. Nethra.
Oli keskiviikko.
Olin varannut lentoliput -
viikonlopuksi tullakseni tänne.
Mutta kun näin hänet,
minä tiesin,
etten menisi sille lennolle.
Hei, Nethra. -Pidän lauluistasi.
Ne kolme lauluasi ovat musiikillisesti rikkaita.
Upouusi saundi. Sinä keksit sen.
Kuuntelen niitä luupilla.
Ajattelin kertoa, kun tapaamme.
Kiitos musiikistasi.
Ne kolme laulua ovat huolehtineet minusta.
Ja monista tutuistani. Oikeasti.
Kiitos.
Istu, ole hyvä. -Olen tosissani.
Joten…
Eikö se elokuva julkaista kohta?
Haluan nähdä sen laulun.
Ei.
Sitä lykättiin taas.
Niinkö?
Niin. Ne lyriikat…
Ei se haittaa. -Katsotaan…
Elokuva tai ei, on ainakin musiikkia.
Ilmassa.
Kaikkialla.
Pitää vain soittaa.
Eikö se ole kaikki?
Kun naisen tapaa, parissa hetkessä -
hän kuulostaa äidiltäsi, sanoo samoja asioita.
Kun niin käy, on mennyttä kalua. Siinä se.
Osuu ja uppoaa.
Oikeasti.
Kun kuuntelee niitä lauluja ilman visuaalisia elementtejä,
sinun laulujasi…
Tiedätkö, miten täydellistä se on?
Kaikki on mielikuvituksen varassa.
Pidän siitä.
Se on pelkkää musiikkia. -Niin.
Niin kuin klassiset kappaleet.
YouTubessa näkee vain säveltäjän kuvan.
Vaikka Beethovenin "Für Elise".
Puiden ympärillä tanssiva pari -
pilaisi tunnelman.
Ellei visuaaleja kuvata hyvin.
Niin.
Tiedätkö, mitä tarkoitan?
Tiedän.
En epäillyt, ettetkö tietäisi sitä sävellystä.
En todistele tietäväni sitä. Halusin työstää jotain sen pohjalta.
Unohdin sen, mutta muistutit minua siitä.
Kiitos.
Ihan…
Ihan pieni hetki vain. Minä jatkan tästä.
Tunnetko värähtelyn?
Niin kuin sydämeni Tunteeko omasi
Tämän värähtelyn?
Tunnetko värähtelyn?
Niin kuin sydämeni Tunteeko omasi…
Onko se maanjäristys?
Jos sanoisin sitä näyksi Uskoisivatko silmäni?
Olen kuullut Ilaiyaraajaa jousilla.
Kuulin nyt Beethovenia ensi kertaa kitaralla.
Sama asia.
Tämä on erityinen päivä.
Onko nyt syntymäpäiväsi tai jotain?
Ei.
Tarkoitan äsken näkemääni ja kuulemaani.
Lopetan nyt. Puhuinko liikaa?
Voimme aloittaa.
Et.
Niin.
Hyvää työtä.
Et kuulu tänne.
Tunsin niin, kun kuulin ne kolme lauluasi.
Musiikkisi on kansainvälistä.
En tiedä, tarvitseeko tämä mainoselokuva tätä tunnelmaa ja saundia.
On aina pyrittävä tekemään jotain tuoretta ja uutta.
Totta.
Mutta oletko tuntenut niin?
Ettet kuulu tänne.
Heti herätessäni, joka aamu.
En mahtipontisuuttani.
Haluan luoda jotain uutta.
En tiedä, pystynkö siihen täällä.
Hetkinen.
Keskustelin tästä tänään äitini kanssa.
Salakuuntelitko meitä?
Kävitkö talollani?
En salakuunnellut.
Mutta tajuan.
Täällä ei ole musiikkiskeneä.
Niin.
Muulle kuin elokuvasävellyksille ei ole tilaa.
Minä unelmoin samasta.
Haluan mennä jonnekin, missä klassinen musiikki soi.
En Amerikkaan, vaan Eurooppaan.
Mutta suurimmassa osassa Eurooppaa ei puhuta englantia.
Se on ongelma.
Musiikkia voi oppia.
Mutta on opittava myös uusi kieli.
Lontoo.
Se on paras.
Ja iso musiikkiskene. -Odota!
Tämä on outoa.
Et siis salakuunnellut,
mutta luet ajatukseni.
Oletko menossa Lontooseen?
Olen.
Milloin lähdet?
Ostin avoimen lipun.
Ehkä huomenna.
Onko sinulla suunnitelma?
Viisivuotissuunnitelma, jos äiti suostuu.
Hienoa.
Onnea matkaan.
Voita pari Grammyä ja vaikka Oscar. Olet uskomaton.
Kiitos.
Tavataan, jos tulet Lontooseen.
Pitääkö tulla Lontooseen, jos haluan tavata?
Pitää.
Nähdään.
Haloo. Isä?
Lopetin juuri. Sanoin, että tulen sinne yhdeksältä. Heippa.
Saatan sinut ulos.
Ei, jatka vain. -Ei tarvitse. Ole hyvä.
Anteeksi.
Hänellä on upea ääni.
Hän on oikea löytö. Pidin hänestä todella.
Pidit siis hänestä?
Hän on suloinen. -Suloinenko?
Suloinen vain.
Onpa tylsä tapa kuvailla naista.
Vai suloinen.
Sanoin ääntä suloiseksi. -Lopeta.
Äänititte siis loppuun?
Miksaa ja lähetä minulle. Nähdään pian. Heippa.
Selvä, heippa.
Hei! -Hitsi.
Ihmettelin, kuka tulee.
Minäkin yllätyin.
Anteeksi. Olin kotimatkalla, kun näin sinut kävelemässä.
Käännyin kysyäkseni, haluatko kyydin.
Mutta yhtäkkiä minusta tuntuu,
että kotisi on suoraan edessä.
Ja sanot, että tämä on päivän kävelylenkkisi,
jos tarjoan tarpeettomasti kyytiä.
Joten sanon vain "hei".
"Lauloit tosi hyvin. Kappale kuulostaa hyvältä."
Ja…
Sanon hyvästit ja lähden.
Kotini ei ole lähellä.
Se on Indira Nagarissa.
En ole menossa kotiin vaan muualle.
First Seaward Road? -Niin.
Eikä tämä ole päivän kävelylenkkini.
Minä kävelen.
Kävelen aina, mihin olenkaan menossa.
Selvä. -Jos pitää päästä kauas tai nopeasti,
käytän bussia tai junaa.
Muuten olen jalankulkija.
Minä kävelen. -Selvä.
En kysy syytä, mutta oletko varma?
Mistä? -Kävelemisestä perille.
En. Jos haluat heittää minut, hyppään kyytiin.
Ei ongelmaa.
Todellako? -Niin.
Ei ole kypärää. Haittaako?
Ajan hitaasti.
Entä poliisi?
Se…
Keksitään jotain, jos niin käy.
Oletko hyvin? -Olen.
Luulin, että tapaisimme seuraavan kerran London Bridgellä.
En arvannut meidän tapaavan näin pian Adyar Bridgellä.
Hauska heitto.
Laulat tosi hyvin. Upea ääni.
Toivon sinulle paljon kappaleita, levyjä, mainetta ja mammonaa.
Kiitos.
Ja sinä.
Sanon nyt suoraan.
Sinussa on sitä jotain.
Kun soitit kitaraa studiolla, en halunnut sinun lopettavan.
Toivoin, ettei äänityssessio loppuisi koskaan.
Laulu oli liian lyhyt.
Mokasin tahallani pari kertaa.
En vain halunnut lähteä. Siltä minusta tuntui, kun lähdin.
Mutta tässä olen puoli tuntia myöhemmin pyöräsi selässä.
Uskomatonta.
Niin.
Jos toivon maailmaan rauhaa, toteutuukohan sekin?
Mutta et taida tuntea samoin?
Kysyn, koska huoneessa oli tietty tunnelma.
Luulin, että flirttailet kanssani.
Tiedätkö, milloin?
Kun sanoit: "Nähdään Lontoossa."
Sano, olenko väärässä.
Olet väärässä.
Selvä. Tulkitsin sinua väärin.
Taisin erehtyä. Anteeksi.
Erehdyksestä puhuminen olisi nyt erehdys.
Jos niin olisi,
se ei olisi erehdys.
Sanonpa vain.
Ehkä se johtuu silmistäsi.
Varmasti.
Silmäsi ovat syypäät.
Sinun katseesi on -
niin syvä.
Sellaiset silmäsi ovat.
Älä nyt. -Minäkin olen syyllinen.
Miksi sinun piti nähdä minut?
Ja olisit voinut jatkaa matkaa.
Miksi tarjosit kyytiä?
Vanha nainen käveli edelläni.
Olisit tarjonnut kyytiä hänelle.
Hänen kotinsa oli lähellä. Tunnen naisen.
Se on hänen jokapäiväinen lenkkinsä. Hän hölkkääkin avojaloin.
Siksi tarjosin sinulle kyytiä.
Siinäkö se?
Sanoit sen.
Noin vain.
Ei ole järkeä padota tunteita päivien ajan ilmaisematta niitä.
Harkitsin, pitäisikö hankkia numerosi ja tekstata tai soittaa sinulle,
kun kävelin kadulla.
Päätin olla tekemättä niin, ja sitten sinä ilmaannuit.
Miten olisin voinut olla kertomatta?
Kuka tietää, milloin tämä tunne iskee sinuun?
Selvä.
Se iski minuun studiolla.
Ja toivottavasti sinuunkin.
Ja haloo!
Kyse on myös siitä, kenelle sen kertoo.
Kanssasi on turvallinen olo.
Minusta tuntuu, ettet tuomitse minua, jos puhun suoraan.
Kuten sanoin,
sinussa on sitä jotain.
Jes!
Muttet sanonut sitä.
Sanoin. Päässäni.
Etkö kuullut?
Mutta kuulit äitini sanomat asiat!
Kulta, katso silmiini
Rakas, tältäkö Tuntuu rakastua sinuun?
Sanat loppuvat Mutta haluan vain laulaa kanssasi
Kulta, katso silmiini
Rakas, tältäkö Tuntuu rakastua sinuun?
"Sinussa on sitä jotain." Pidätkö äänestäni?
Siinäkö kaikki?
Sinä sanoit silmiäni syviksi ja kauniiksi. Siinäkö kaikki?
Myönnät siis tuon silmistäsi?
Toistin vain sanasi.
Kyse ei ole vain silmistäsi.
Sanoinhan jo.
Täyttä vetovoimaa.
Se, mitä puhuit.
Tapa, jolla puhuit.
Äänesi.
Miehekäs mutta pehmeä.
Meillä oli yhteys, tuntemus.
Paksu puuovi ja välillämme ollut lasi.
Ne eivät pidelleet sitä.
Sitä tunnetta.
Ja musiikki. -Niin.
Puhun musiikkivalinnastasi.
Se kertoo sinusta paljon.
Kiitos.
Se soittamasi Beethoven,
ja ennen sitä…
Sinä jahtasit musiikkia
Sinusta tuli minun musiikkiani
Mitä olisinkaan ilman musiikkiani?
Minusta tulisi elotonta massaa
Olitko siellä?
-Aloin tuntea näin silloin.
Mutten nähnyt…
Otit lavan haltuun.
Sellainen olet.
Sinulla on se taito.
Se tunne…
Ensimmäiseni.
En ole tuntenut niin näinä 22 elinvuotenani.
Ja sitten saatoit minut ulos.
Kuka tekee niin?
Silloin se tunne lähti käsistä ja iski vasten kasvojani.
Minuun jäi jälki.
Siksi kerroin sinulle heti, kun nousin pyöräsi selkään.
Kertoakseni, että teit tuon kaiken minulle.
Sinun vuorosi.
Onko kyse vain äänestäni?
Ei haittaa.
Ei haittaa, jos et tunne samoin.
Minä kestän sen.
Tämä on toinen kerta minulle.
Toinen kerta 32 elinvuotenani.
Siinä ongelma onkin.
Se estää minua sanomasta enempää.
Niin.
Oletko vain 22?
Näytänkö paljon vanhemmalta?
Hyvällä tavalla.
Vannon, että olen vasta 22.
En valehtele. -Älä jankuta siitä.
Se sattuu.
Hyvä! Pidän siitä.
Ikäero ja se, että isä hylkää minut,
ovat tulevaisuuden ongelmia.
Ne tulevat kyllä.
Mutta ei mennä nyt siihen.
On liian aikaista miettiä sitä.
Mutta olemme menossa oikeaan suuntaan.
Tunsitko sinäkin sen?
Tunteen ja vetovoiman, jonka tunsin?
Kerro siitä.
On vielä viisi minuuttia aikaa.
Tai jos et sano mitään,
häivyn elämästäsi kymmenessä sekunnissa.
Olin päättänyt lähteä maasta -
kymmenen sekuntia ennen tapaamistasi, ja nyt -
olin jo unohtanut koko asian.
Siitä hetkestä, kun kosketit sitä ovea,
miten astuit sisään,
seisoit, kättelit minua, katsoit minua,
tapa, jolla puhuit, sinun silmäsi, kasvosi, äänesi,
askeleesi, tyylisi, ilmeesi…
Voisin kuvailla sinua loputtomiin.
Ja kaikki se olisi totta, mutta oli muutakin.
Sanoit samat asiat kuin äitini.
Tarvitsin kai vahvistuksen.
Esimerkkisi Beethovenista inspiroi minua.
Se tunne, joka huokui lasioven läpi…
Pari kertaa -
panin sinut toistamaan rivejä.
Ihan tarkoituksella.
Jotta äänitys ei loppuisi.
Jotta et lähtisi.
Ja kun näin sinut jälleen kadulla,
miten olisin voinut olla puhumatta sinulle?
Se tapahtui luonnostaan.
Minä lähden.
Parempi niin.
Kulta, katso silmiini
Rakas, tältäkö Tuntuu rakastua sinuun?
Sanat loppuvat Mutta haluan vain laulaa kanssasi
Sinä ja minä, me tutkimme yhdessä
Kun taivas, ilma ja maa hurraavat
Marssitaan yhdessä Tavalla, jota maailma ei ole ennen nähnyt
Vaanitko minua?
En hitossa.
Sanoit, että iskin sinuun kuin salama.
Odotin kiltisti kaksi tuntia viedäkseni sinut kotiin.
Miten se on vaanimista?
Totta.
Olet siis työtön.
Minähän olen muusikko.
Jos olisin Ilaiyaraaja, olisin tehnyt viisi laulua.
Teitkö uuden laulun?
Tein.
Oikeastiko? -Kyllä.
Laulaisitko sen minulle? -Toki.
Se menee näin.
Poika tapaa tytön.
Syntyy yhteys. Äkillinen vetovoima.
He hengailevat kymmenen päivää, ja se johtaa ensisuudelmaan.
Siitä laulu kertoo. -Kuin meidän tarinamme.
Haittaako?
Mennäänkö tuonne? -Mennäänkö tuonne?
Tule.
Oikea puoli. -Niin.
Tuota…
Minä keksin lyriikoita.
Anna palaa. -Niin.
Hei
Ota sydämestäni kiinni
Hei
Sammuta janosi unelmillani
Hei
Levitä pienet siipesi
Tule
Tule huulilleni ja hymyile
Istut kitarani kielien päällä
Olet kuin laulava varpunen
Ankeaan, värittömään elämääni
Sinä levitit miljoonia sävyjä
Kuin maalarin pensseli
Olet sateenkaari Minun pääni päällä
Kuin enkeli
Sinä revit sydämeni Juuriltaan
Minä kellun kuin lehti musiikin lammikossa
Olet minut kaatava sade
Kastelet minut juuriani myöten
LIUKENE…
Liukene sieluuni kuin vesi
STUDIOLLE HUOMENNA?
Istut pianoni koskettimien päällä
Tanssit kuin kaunis riikinkukko
Ankeaan, värittömään elämääni
Sinä levitit miljoonia sävyjä
Kuin maalarin pensseli
Olet sateenkaari Minun pääni päällä
Kuin enkeli
RAKKAUS… HALUAN SINUT
Sinä revit sydämeni Juuriltaan
EI OLE HYVÄ OLO.
TULISIT KÄYMÄÄN.
MIKSI?
MUSIIKIN TAKIA… EHKÄ.
Kuin maalarin pensseli
Olet sateenkaari Minun pääni päällä
Kuin enkeli
Sinä revit sydämeni Juuriltaan
Miksi tulimme tänne?
Joudumme pulaan ihan suotta.
Tänään on kymmenes päivämme yhdessä, niin kuin laulussasi.
Tehdään se nyt.
Täälläkö?
Ei käy.
Voisimmeko vain -
suudella?
Ehkä?
Sitä minäkin tarkoitin.
Mitä oikein luulit?
Onko suudelma sinulle vain suudelma?
Ei lainkaan.
Ei se niin ole.
Odota.
Olen halunnut kertoa sinulle jotain jo pari päivää.
Ylitän kynnyksen ensin.
Minä rakastan sinua.
Aivan uudella tavalla.
En halua, että olemme erossa. En halua jättää sinua koskaan.
Minä rakastan sinua.
Todella.
Mutta ne lentoliput olivat kalliit.
British Airways ei taida antaa rahoja takaisin.
Rakastatko sinä minua?
Ylitin sen kynnyksen, kun lauloit:
"Ankeaan, värittömään elämääni sinä levitit miljoonia sävyjä."
Peli oli menetetty.
Eikö olekin hullua?
Haluatko, että sanon sen?
Minä rakastan sinua.
Ja tämä on ikuista, Kamal.
Korkeammalle ja korkeammalle Me menemme korkeammalle
Aina kun salpaat hengitykseni Kulta, olen lumoutunut
Lähemmäs ja lähemmäs Minä liikun lähemmäs
Haluan vain sukeltaa yöhön Sinun rinnallasi, katsoa silmiisi
Hienoa, Maarten. Antakaa aplodit.
Siinä tämän laulun taustatarina.
Jos te haluatte tietää…
Hän ei ole enää elämässäni.
Kerro syy. -Todellako?
Ei. Syy ei ole tärkeä.
Luulin sitä elämäni tarinaksi,
mutta se olikin vain kaunis luku.
Tässä sitä ollaan paria vuotta myöhemmin,
paljon viisaampana musiikin ja elämän suhteen.
Olen hyväksynyt asian.
Siitä pääsemmekin seuraavaan lauluun.
Laulan omalla kielelläni, tamiliksi,
suoraan sydämestä.
Voi, hän lensi pois!
Hän unohti minut
Yritin tavoittaa hänet Mutta hän hävisi ilmaan
Hän oli musiikkini ilma Hän oli lyriikoideni kielioppi
Kun suunnittelin tulevaisuuttamme Hänestä tuli menneisyyttäni
Hän ja minä yhdessä Luulin että se olisi ikuista
Kipinät lensivät
Ne lensivät
Vaikka se on ohi Hän antoi minulle voiman
Löytää oman rytmini
Hän ja minä yhdessä Luulin että se olisi ikuista
Kipinät lensivät Ne lensivät
Enää rakkaani Ei laula Lontoon Towerissa
Se on ansiotasi
Voi, hän lensi pois! Hän unohti minut
Yritin tavoittaa hänet Mutta hän hävisi ilmaan
Hän oli elämäni tarina Nyt hän on vain rivi kirjassa
Vaikka hän on poissa, yhä vain Hän on musiikki, jota teen
Hän ja minä yhdessä Luulin että se olisi ikuista
Miten yksinkertainen katse muuttuu ihastukseksi?
Milloin ihastuksesta tulee rakkautta?
Tiede etsii mustia aukkoja kaukaisista galakseista,
mutta miksi se ei huomaa rakkauden mustaa aukkoa?
Onko rakkaus fysiikkaa vetovoiman takia?
Entä kemiaa, koska se muuttuu?
Sydämen matematiikkaa?
Onko se biologian tekniikkaa?
Näihin kysymyksiin ei ole vastauksia. Rakkaus on vain rakkautta.
Yhdessä tai erillään…
Tekstitys: Tiia Saarijärvi