‎Știu că vei putea, cu ochii tăi.
‎Cu vederea ta, sigur vei observa.
‎Ce zici, tată?
‎Sigur Yujiro Hanma a vrut să vadă asta.
‎L-am adus de foarte departe.
‎Rivalul tiranozaurului, triceratopsul.
‎Dinamismul mișcărilor tânărului…
‎Greutatea picioarelor înfipte în pământ…
‎Privirea care transmitea ‎spiritul antic de luptă…
‎i-a făcut pe toți să gândească la fel.
‎Voința din spatele acestei forme…
‎Greutatea acestei forme…
‎Intenția criminală invocată de ea…
‎Lucrurile astea erau evidente pentru toți.
‎Pot… Pot s-o văd.
‎Grozav!
‎E imensă.
‎E uriașă. Are șase metri… Nu, opt.
‎Și mai ales prin ochii tatălui său, ‎cu percepția lor dumnezeiască.
‎Până acum, corpul tânărului se disipase…
‎și doar dorința sa care crease iluzia ‎prinsese formă.
‎De mic s-a tot gândit la ei.
‎Când și-a recunoscut voința corpului, ‎s-a gândit des la ei.
‎Sincer, și după ce a ajuns la maturitate,
‎tot s-a gândit la ei.
‎Nu de cinci, de șase ori.
‎Cât de puternici erau ăștia?
‎Atacă-mă!
‎Îmi va plăcea, atacă-mă!
‎Așa cum am visat, atacă-mă!
‎S-a eliberat! ‎În sfârșit, a folosit ce nu mai folosise,
‎Pumnul triceratopsului!
‎Doamne!
‎Mașina aia!
‎Au răsturnat-o!
‎Recunosc,
‎să treci prin mine, ‎iar eu am peste 100 de kg,
‎în timp ce distrugi asfaltul ‎și chiar răstorni o mașină…
‎Forța necesară n-o poți obține ‎cu corpul tău de 70 kg.
‎M-am bucurat la maximum ‎de acea forță primitivă.
‎Acum.
‎idealul ‎Shokeiken,
‎adică stilul care ar trebui dorit…
‎Te învăț eu cum e.
‎Yushoken ‎imită stilul de luptă al ursului.
‎Kokeiken ‎vine de la forța tigrului.
‎Toroken ‎include ‎stilul de luptă al călugăriței.
‎Iar tu îl ai pe al tău…
‎Kyoryuken, ‎pumnul dinozaurului.
‎Formele variază,
‎dar sunt doar imitații.
‎Interesant.
‎Deci, ce-mi vei arăta?
‎Nu cumva s-o ratezi,
‎forma ideală de ‎Shokeiken.
‎Tatăl lui a ridiculizat-o, ‎spunând că e doar o imitație.
‎Ce va integra? Ce va imita?
‎Imbecilule!
‎Desigur, eu inventez mișcarea asta.
‎Poftim?
‎Ce-a fost asta?
‎Înțeleg acum.
‎Îți stă în fire, tată.
‎Hei, aia nu e…
‎Shokeikein ‎care provine ‎din stilul unui luptător puternic.
‎De asta culminează ‎în forma lui Yujiro Hanma!
‎E forma luminii pe care am văzut-o!
‎Scuze, omule.
‎Nu știu nimic mai puternic de atât.
‎Nu încape îndoială!
‎Și-a ridicat brațele ușor,
‎apoi a stârnit o explozie în aerul gol.
‎Forța invizibilă a zburat prin aer ‎și m-a izbit.
‎Așa mi s-a părut.
‎Lovitura din întoarcere ‎a trasat un arc frumos în aer.
‎Apoi, ca în cazul pumnului, ‎s-a dezlănțuit o forță invizibilă.
‎Acea forță deja obținuse formă fizică
‎și a putut fi văzută clar.
‎Tata n-a mințit.
‎Yujiro Hanma însuși a folosit ‎„Yujiroken”.
‎Era o mișcare puternică, ‎naturală și frumoasă.
‎Adevăratul Yujiro se imita pe sine.
‎Nicio altă formă de ‎Shokeiken ‎nu putea fi mai naturală.
‎Cum a fost forma mea?
‎Tată.
‎Ai pumnul la fel de tare ca Yujiro Hanma.
‎Ai mușchi puternici ca Yujiro.
‎Ai viteza lui Yujiro.
‎Yujiro Hanma folosind mișcarea ‎Yujiro Hanma nu poate fi decât perfect.
‎Dar, tată…
‎Da?
‎Virtutea unei forme de luptă ‎nu stă niciodată în aparențe.
‎Serios? Nu e vorba despre aparențe?
‎Atunci, despre ce e vorba?
‎Dacă nu știi, va trebui să te învăț.
‎Așa e. Scopul unei forme ‎e utilitatea sa permanentă în luptă.
‎Trebuie să-l învăț pe tata.
‎Fir-ar!
‎Nici nu mai țin minte ‎când am mai căzut așa.
‎Ce? A căzut?
‎Poftim? Ce naiba s-a întâmplat?
‎Acum, tatăl lui tocmai a…
‎S-a împiedicat?
‎A părut că s-a împiedicat.
‎Pușlamaua… Deja ai atins ‎nivelul ăsta la doar 18 ani?
‎Am recunoscut deja că fiul meu, Baki, ‎e cea mai bună jucărie.
‎Totuși,
‎nu știam că ai așa ceva în mânecă.
‎Am transmis un semnal fără să vreau.
‎Ai folosit jumătatea de secundă cât îi ia ‎creierului să pună corpul în mișcare
‎ca să obții un avantaj.
‎Bravo!
‎Vreau să te mângâi pe cap. Vino aici!
‎Ce vrei să spui ? E ridicol!
‎Ce dracu' e asta?
‎Nu fi timid! Vino încoace!
‎Asta e o luptă!
‎E firesc să laud ‎marea realizare a fiului meu.
‎Ce?
‎Lacrimi…
‎Ce… Ce naiba e asta?
‎Vino încoace! Vreau să te mângâi pe cap.
‎A spus…
‎„Să-l mângâie pe cap?”
‎Nu-i așa?
‎Fără îndoială!
‎Așa a spus! A spus că vrea ‎să mă mângâie pe cap!
‎Felul în care ține mâna…
‎E o dovadă incontestabilă: ‎așa ar putea doar să mă mângâie pe cap!
‎Ce faci? Vino încoace!
‎Nu… înțeleg ce vrei să spui.
‎E normal să te laud.
‎E ridicol.
‎Nu fi timid! Vino încoace!
‎Asta e o luptă!
‎Și ce?
‎Ce tată nu și-ar lăuda fiul ‎pentru o mare realizare?
‎Senzația aceasta…
‎La vreo 15 centimetri ‎sub claviculele tânărului,
‎din interior, ‎a apărut ceva asemănător cu durerea.
‎Deși îl durea, ‎nu voia să scape de senzația aceea.
‎O durere de care te desprinzi cu greu.
‎Nu pot să mă uit.
‎Cât de emoționant…
‎Normalitatea de a fi lăudat de tatăl tău…
‎îi lipsise timp de 18 ani.
‎Sentimentele de apreciere, ‎de realizare și de jubilare
‎când ești lăudat de tatăl tău‎…
‎Copilul fusese privat de ele ‎mult prea mult.
‎Devenise mult prea neobișnuit cu ele.
‎Ești tare crud, tată.
‎Că-mi spui într-un astfel de moment ‎că vrei să mă mângâi pe cap.
‎Poftim? Nu vrei?
‎N-am… spus niciodată că…
‎Pumnul tatălui său fusese strâns,
‎dar se relaxase delicat ‎și încerca acum să-l atingă.
‎„Nu-mi pasă. Nu-mi mai pasă.
‎Nu-mi pasă dacă e o capcană, ‎dacă e un truc.
‎Merită dacă pot fi mângâiat de acea palmă.
‎Nu, nu pot face asta. Nu pot.
‎Momentul ăsta e ceva de neînlocuit.
‎Asta e o luptă pentru victorie.
‎E un concurs ‎pentru a vedea cine e mai puternic.
‎Bine spus!
‎Frumos…
‎E o ocazie bună.
‎E o ocazie unică ‎în care poți experimenta esența forței.
‎Esența forței?
‎Ai ratat declicul conștient?
‎Nu mă pot mișca. ‎Parc-aș fi într-o menghină!
‎Deci, referitor la ce înseamnă „forța”.
‎Am vrut să te mângâi pe cap.
‎dar tu mi-ai refuzat dorința.
‎Ce se întâmplă?
‎E foarte ușor de înțeles.
‎Te voi mângâia pe cap.
‎Ajunge!
‎Dă-mi drumul!
‎Ești vioi.
‎Forța e puterea ‎de a-ți îndeplini dorințele.
‎Ce față simpatică ai!
‎Tânărul a înțeles tacit esența forței.
‎Ce jalnic!
‎Dă-mi drumul, la naiba!
‎Cum să-și hărțuiască fiul așa?
‎E sadic sadea.
‎Ai face orice pentru a fi lăudat.
‎Ești o bătaie de cap..
‎Sunt liber să te omor ‎și liber să te iubesc.
‎Nu contează ‎dacă îmi respingi dorința sau nu.
‎Puterea de a nu fi afectat ‎de circumstanțe.
‎Puterea de a-ți îndeplini dorințele ‎așa cum ai chef.
‎Asta e…
‎cea mai simplă trăsătură a forței!
‎„Rezistența face parte din forță.”
‎„Să te depășești pe tine ‎face parte din forță.”
‎Nu te lăsa distras!
‎Nu e nevoie să asculți prostiile astea!
‎Excelent!
‎A aterizat ca un patinator!
‎Astea-s doar simple cuvinte
‎pentru alinarea celor ‎care nu-și pot împlini voința.
‎Cu alte cuvinte, sunt scuzele celor slabi!
‎Îl lovești cu toată forța, Căpcăunule?
‎Forța însăși nu e nici bună, nici rea.
‎Cei puternici nu rezistă.
‎De fapt, nu e nevoie de rezistență.
‎Nici să te depășești pe tine nu e necesar.
‎Scuzele alea‎…
‎sunt factori poluanți care întunecă ‎puritatea forței și trebuie eliminate!
‎Intențiile tatălui său ‎erau clar exprimate.
‎Copilul primește mesajul trimis ‎prin durere și îl consideră educație.
‎Diafragma se ridică încet ‎și respirația e superficială.
‎Te-am lăudat, dar uită-te la tine acum!
‎„Ești un ratat.”
‎Asta era nuanța de neignorat ‎a spuselor tatălui său.
‎Oricum ar fi, nu se putea ridica. ‎În starea asta se afla.
‎Mi-a plăcut puțin.
‎Acum, să închei cu un pumn ‎sau cu un pas apăsat…
‎El e!
‎Fosila vie!
‎E Pickle!
‎Ce mai noapte!
‎Pi…
‎M-am gândit de multe ori la tine.
‎Cât de gelos e!
‎Nu e treaba ta, dobitocule!
‎Dispari!
‎Aceste cuvinte rostite de un prieten‎…
‎Pickle era din trecutul îndepărtat, ‎din perioada cretacică,
‎n-avea cum să știe.
‎Totuși, unele lucruri le putea înțelege.
‎Fusese certat.
‎E legea naturii. E interzis să te bagi.
‎E o regulă care trebuia respectată.
‎Dinții care puteau rupe ‎armura epocii primitive‎…
‎Avusese încredere ‎că nu se vor rupe niciodată.
‎Dar unul o făcuse.
‎Pickle, în vârstă ‎de 145,5 milioane de ani‎…
‎a învățat despre așteptările sociale.
‎Scuze pentru incidentul urâcios.
‎Pentru ospățul care urma să se termine, ‎deși mă bucur că a început iar…
‎Fiule, dacă nu ar fi apărut prietenul tău, ‎s-ar fi terminat!
‎Știam că așa va…
‎Începem, fiule?
‎Prima luptă între declicuri ‎din epoca modernă.
‎Știam că vei face asta.
‎Când tatăl său a pășit în față,
‎fiul său, care ghicise asta, ‎l-a împiedicat din timp.
‎Dar tatăl lui deja ghicise ‎că Baki avea să-l împiedice.
‎Persoana A decide să atace.
‎Cu o jumătate de secundă înainte, ‎persoana B ghicește asta și o împiedică.
‎Persoana A simte imediat asta
‎și o împiedică pe persoana B.
‎Persoana B simte ce va face persoana A,
‎apoi persoana A, apoi persoana B, apoi…
‎Măiculiță!
‎Cât va continua ‎acest ciclu de împiedicări?
‎Cât timp?
‎Iartă-mă!
‎Dacă aș fi putut câștiga de la început, ‎deja aș fi făcut-o.
‎Cât timp nu pot face asta…
‎nu am de ales.
‎Trebuie să caut. Trebuie să încerc.
‎De vreme ce m-am născut slab, ‎singura mea opțiune e să te păcălesc.
‎Vreau să mă ierți.
‎Bine.
‎Cu o jumătate de secundă… ‎lupta pentru declicul conștient.
‎Îți cânt în strună.
‎Ca tată, îți accept provocarea.
‎Poftim?
‎Te îndrăznesc să ghicești… ‎și să mă ataci primul.
‎Ca spadasinii de pe vremuri.
‎Ca pistolarii din trecut.
‎O jumătate de secundă înainte să decizi.
‎Eu… voi pune capăt acestui joc prostesc!
‎Încearcă doar!
‎Te provoc!
‎Subtitrarea: Carla Mona Gîlcă