‎În mod normal, ‎v-aș aștepta la aeroportul Haneda…
‎Nicio problemă.
‎Asta e baza militară a țării mele.
‎Ne reîntâlnim ‎mai repede decât ne așteptam.
‎Yujiro Hanma e ‎un profesionist al forței brute.
‎Se spune că are ‎o forță militară superioară multor țări.
‎În viitorul apropiat, ‎va fi implicat într-un incident.
‎Aș vrea să asistăm ca martori ‎la acest incident.
‎Firește, Departamentul de Poliție ‎din Tokyo știe de Yujiro Hanma.
‎Dar Căpcăunul are putere cât o țară. ‎Cine pe Pământ i-ar face ceva?
‎Fiul lui.
‎Înțeleg. Super-băiatul ‎care l-a răpit pe dl Bosch?
‎Răpitorul din incident?
‎Adică băiatul care l-a prins pe președinte
‎de față cu toți în timp ce era ‎sub alertă de securitate de nivelul cinci?
‎Cu alte cuvinte, puterea băiatului ‎se apropie de cea a unei țări.
‎Dar tot nu pot înțelege ceva.
‎Știu că amândoi sunt la fel de puternici ‎ca niște țări,
‎dar e doar o dispută ‎între tată și fiu, nu?
‎Nu-i putem lăsa în pace?
‎Nu-i putem lăsa să facă ce vor?
‎Nu?
‎Stați!
‎Nu mai spuneți nimic!
‎Vreau să vedeți asta.
‎Acesta e îngerul meu păzitor.
‎Ce e?
‎Catran.
‎Adică cărbune?
‎Mai exact, e praf de cărbune.
‎I-am cerut Căpcăunului să facă asta ‎și s-a conformat.
‎Nu e nimic surprinzător.
‎La urma urmei, sunt președintele…
‎Ai și alte doleanțe, dle președinte?
‎PARTIDUL POPULAR DEMOCRAT
‎Trei bărbați zdraveni erau în genunchi.
‎Nu, mai exact,
‎cei trei bărbați, toți trei,
‎erau inconștienți.
‎Toți trei erau lipsiți de expresie.
‎Chipurile lor păreau să spună
‎că nici nu știau că erau inconștienți.
‎Yujiro Hanma era în cameră.
‎Ce însemna situația asta?
‎Omul ăsta nu se furișa.
‎Șefii de stat adunați acolo ‎nu puteau decât să accepte în tăcere.
‎Însemna că securitatea ‎din jurul lor fusese distrusă.
‎„I-am cerut Căpcăunului să facă asta ‎și s-a conformat.”
‎Ozma.
‎Ai înțeles greșit. Eu doar…
‎Ce prezență remarcabilă!
‎Deci el e Căpcăunul.
‎Întinde mâna dreaptă!
‎Poftim?
‎Jurământul pe care mi l-ai făcut ‎cu mâna pe Biblie…
‎Repetă-l în fața lui Dumnezeu!
‎Eu…
‎jur
‎că Statele Unite ale Americii
‎vor avea o relație amiabilă ‎cu maestrul Yujiro Hanma.
‎Te vom respecta ‎și nu ne vom amesteca în viața ta…
‎Partea aia!
‎Cum îndrăzniți voi, ‎care nu aveți nicio legătură cu viața mea,
‎să vă băgați nasul ‎într-o luptă între mine și fiul meu?
‎Și, deși faceți parte din guvern,
‎vreți să vă amestecați în problemele ‎de familie ale unui cetățean obișnuit.
‎Vreți să vă certați cu familia mea?
‎Nu!
‎Căpcăunule, lasă-mă să spun ceva, te rog!
‎„Cetățean obișnuit”, „probleme ‎de familie”, „o luptă între tată și fiu”…
‎Aceste expresii sunt mult prea modeste.
‎Un conflict între voi ‎e ca un conflict între țări.
‎Cu alte cuvinte, echivalează cu un război!
‎Deci, din cauza asta,
‎trebuie să-i protejăm pe oameni, ‎indiferent de rasă!
‎Acum că l-ai abandonat pe Dumnezeu, ‎ai spus în sfârșit adevărul.
‎Nu cumva să-mi stați în cale!
‎TERMINALUL 1 ‎AEROPORT NARITA
‎Kaiser, de ce ai venit în Japonia?
‎Nu e meci de titlu. ‎Ce caută un mare agent ca tine aici?
‎Am venit ca să mă lupt.
‎Ca să te lupți? Ești promotor. De ce tu?
‎Cu cine?
‎Cine te-a provocat la luptă, Kaiser?
‎SALĂ DE BOX
‎De cât timp e așa?
‎De două ore stă așa.
‎Nu sare coarda, nu se antrenează ‎fără adversar, nici cu para de box.
‎Doar cu fața la perete ‎în poziția călărețului.
‎E în regulă?
‎Sigur că nu, dle președinte!
‎Am încercat să-i dau o lecție, ‎dar nimeni nu-l poate învinge.
‎Mani a fost doborât dintr-un pumn.
‎Și Gary, de la categoria grea, ‎a fost făcut praf.
‎Nimeni nu mai vrea să se lupte cu el.
‎Cel puțin, nu în Japonia.
‎Avem o mare problemă.
‎Nu se poate!
‎E doar o sală de sport amărâtă…
‎Ce face Kaiser aici?
‎Dle Kaiser…
‎Taci!
‎Minunat.
‎Când mi-a spus prostovanul de Gary, ‎nu l-am crezut,
‎dar, văzându-l, înțeleg.
‎Sunt în domeniu de 40 de ani,
‎dar n-am mai văzut niciodată ‎asemenea mușchi lați dorsali.
‎Tu ești Kaiou, nu?
‎Putem să vorbim puțin?
‎Liniște!
‎Dacă-mi întrerupi antrenamentul, dispari!
‎Minunat.
‎Îmi pare rău.
‎Pot să te rog ceva?
‎Doar un lucru.
‎Arată-mi ce poți!
‎În loc să mă alungi, ‎crezi că-mi poți arăta?
‎Doar o mână?
‎Va pocni un sac cu nisip ‎folosind cea mai mare mănușă de aici?
‎Are un stil destul de obișnuit.
‎Antrenament fără adversar? ‎Lovitură de probă? Etalare a poziției?
‎M… Minunat.
‎Doar asta puteam face? Doar asta?
‎De ce am ales mănușa aia?
‎Cea mai mare, ‎mai veche și mai purtată mănușă…
‎De ce n-am ales cea mai nouă mănușă?
‎Pentru că era ușor de distrus.
‎Această mănușă roasă de pumni ‎și de sudoare era ușor de distrus.
‎Ce lașitate!
‎Oricât de mult ‎și-a criticat Retsu decizia,
‎boxerii au înțeles.
‎Au înțeles perfect.
‎Mănușile nu se rup.
‎Și când sunt folosite la extrem,
‎mănușile din piele naturală nu cedează.
‎M… Minunat!
‎Trebuie să mă las de box. Azi…
‎Îmi cer scuze.
‎A fost doar un truc.
‎Nu are legătură cu puterea.
‎Nu!
‎Oricare dintre voi.
‎Poate oricare dintre voi să facă asta?
‎Să străpungă o mănușă cu un pumn.
‎Fiecare boxer înțelege ‎cât e de greu să faci asta.
‎Mănușa e simbolul boxului,
‎dar el a distrus-o.
‎Război!
‎Așa e. Asta înseamnă război.
‎Doi bărbați își pun mănuși ‎și își testează forțele doar cu pumnii.
‎Regulile sunt simple, profunde și supreme.
‎Regulile Queensberry, ‎stabilite acum 150 de ani.
‎Acei 150 de ani ‎au fost călcați în picioare.
‎De către 4.000 de ani ai Chinei.
‎E ridicol. Eu pur și simplu…
‎Taci, Kaiou Retsu!
‎Vorbesc de zeci de milioane de dolari.
‎Nu-i vrei?
‎Ce înseamnă asta? Mă insulți…
‎Și vor fi monștri ‎care te vor face să vrei să fugi.
‎Ți s-a schimbat privirea.
‎Știam că ești războinic. ‎Vreau să lași asta în seama mea.
‎O sută cincizeci sau patru mii de ani.
‎Oamenii vor dori să vadă ‎meciul fără speranță dintre ele.
‎Vei lupta așa cum ești, ‎nu ca boxerul Kaiou Retsu.
‎Așa cum ești, Kaiou Retsu,
‎intrusul care reprezintă ‎cei 4.000 de ani de kung-fu chinezesc.
‎Te vreau așa cum ești, Kaiou Retsu!
‎Normal că nu va fi un meci oficial, ‎ci o expoziție.
‎Îmi și imaginez.
‎Marii luptători experimentați, ‎plecându-se în fața ta.
‎Totuși, nu ai centură în jurul taliei.
‎Până și fără ea, lumea știe.
‎Centura care nu se vede ‎din jurul taliei tale.
‎Cum de nu se vede?
‎Pentru că e prea strălucitoare!
‎Roțile destinului fuseseră aproape oprite, ‎aproape aruncate…
‎până au întâlnit ‎forța excepțională a lui Kaiser.
‎Au reînceput să se învârtă.
‎Dle Retsu, vreau să mă însoțești.
‎În SUA!
‎De ce merg și eu?
‎Cum mă așteptam, tată.
‎Bacon și ouă.
‎Supă ‎miso ‎cu alge.
‎Macrou sărat la grătar.
‎O grămadă de varză mărunțită.
‎Ce mic-dejun copios!
‎Auzi…
‎supa ‎miso ‎nu e sărată?
‎De ce?
‎Eu aș vrea să știu.
‎Tu ai gătit asta, tată.
‎Apreciez că ai gătit pentru mine,
‎dar m-ai întrebat cum e.
‎Nu am simțul gustului? E mâncare gătită.
‎Familia decide dacă e bună sau nu.
‎Uite așa!
‎Așa începe ‎o ceartă obișnuită între tată și fiu.
‎Ce e?
‎Cine stă aici?
‎Înțeleg. Te rog, aruncă o privire înăuntru ‎până ești mulțumită!
‎Las-o baltă!
‎Dacă îți faci griji pentru mine, ‎ar trebui să vii mai des.
‎Așa voi face.
‎Nu e bine.
‎Sunt solid… În stare solidă.
‎Au mai rămas mușchi.
‎Nu mi s-au topit mușchii.
‎Îmi fluidizez…
‎Îmi fluidizez mușchii.
‎Ia te uită! Nu ne-am mai văzut de mult.
‎Domnule profesor.
‎Îmi pare rău,
‎dar puterea mea tot nu se compară ‎cu a dumitale.
‎De când am început ‎să învăț de la dumitale?
‎Abilitatea dumitale fizică ‎e plină de mister.
‎O comoară fermecătoare de mișcări.
‎Istoria dumitale e plină de ură ‎și de respingere.
‎Totuși…
‎dintre toate ființele ‎care vor să aibă viteză,
‎dumitale ești una rară,
‎singura care poate trece imediat ‎de la zero la viteză maximă.
‎Nu e nevoie să accelerezi. ‎Începi cu viteza maximă.
‎Iar viteza, dacă ai avea mărimea unui om,
‎ar fi uluitoare: 270 km pe oră.
‎Ai idee ce realizare grozavă e asta?
‎Dacă un om ar vrea ‎să alerge din prima cu 270 km pe oră…
‎Corect. Ar trebui să o facă așa.
‎Cu alte cuvinte, ar muri.
‎Nu e un nivel de atins cu fibre musculare, ‎o înălțime care nu poate fi atinsă…
‎Nu-i adevărat!
‎Într-o zi, ți-am văzut cadavrul.
‎Poftim?
‎A fost un indiciu uriaș.
‎Niciun mușchi. Nicio fibră.
‎Măruntaiele erau un lichid alb ca laptele.
‎Pornirea de 270 km pe oră nu era susținută ‎de fibre musculare zdravene…
‎ci de lichid.
‎M-am apropiat de nivelul tău?
‎HOTEL PARADIS
‎N-ai zis nimic de când ai ajuns în Vegas.
‎Kaiou Retsu, doar nu ești nemulțumit
‎de apartamentul special ‎pe care ți l-am rezervat.
‎M-am tot gândit.
‎Ce nu-mi place ‎la orașul ăsta dedicat extravaganței?
‎Cum mă așteptam, nu-ți place.
‎Am ajuns la o concluzie.
‎Cred că pot ghici care e.
‎Nu e nimic real în orașul ăsta.
‎Nu e nimic adevărat.
‎Toate aceste lucruri artificiale ‎din acest deșert sterp,
‎pasiunea și efortul necesar ‎pentru a construi orașul…
‎Nu pot decât să le admir.
‎Totuși,
‎totul în acest oraș e fals.
‎Oriunde te uiți, există frunziș ‎care nu poate crește aici.
‎Structuri ca cele ale unui oraș grozav. ‎O statuie a Libertății falsă.
‎Un turn Eiffel fals.
‎Un Arc de Triumf fals.
‎Un Sfinx fals.
‎O piramidă falsă.
‎Totuși, toate aceste falsuri ‎sunt de calitate.
‎Kaiou Retsu, dacă erau toate adevărate,
‎dacă erau originale, erai mulțumit?
‎În lumea asta, Kaiou Retsu,
‎există multe lucruri ieftine ‎care pretind a fi de valoare.
‎De fapt, sunt mai multe astfel de lucruri.
‎Produse inferioare ‎care și-au creat legende veritabile.
‎Nu poți spune că nu le știi.
‎Stați așa!
‎Înțeleg. Probabil e cum spui tu, Kaiser.
‎Și în kung-fu, există ‎un număr uimitor de imitatori.
‎Stiluri de luptă grosolane care există ‎fiindcă au fost transmise fără rost.
‎Orașul falsurilor. Bun-venit în Las Vegas!
‎Hei! Sigur vrei să faci asta?
‎Dacă beau asta, nu intru în ring.
‎Când intri, arată-le Pumnul beat!
‎Uimitor.
‎E fost campion, deci normal că-l știu.
‎Dar, văzându-l pe viu, ‎e mult mai mare decât îmi imaginam.
‎Cât e de mare?
‎Are 237 cm înălțime, 151 kg.
‎A intrat în ring!
‎Doamnelor și domnilor.
‎Au trecut 150 de ani ‎de la stabilirea regulilor Queensberry.
‎Acum, boxul modern ‎se confruntă cu cea mai mare criză.
‎A sosit cel mai puternic dușman.
‎În anul 4.001 al kung-fuului, ‎cineva pretinde că e Dragonul.
‎Kaiou Retsu!
‎Subtitrarea: Carla Mona Gîlcă