EN ANIMESERIE FRA NETFLIX
Jeg når…
Jeg når den ikke.
Det stanset.
Hvor er vi?
Jeg vet ikke.
EPISODE 3: LUNATIC SEVEN
Jeg visste heller ikke om dette røret.
Det er luft her.
Det må være et av rørene til vedlikeholdsdronene.
Jeg håper det fører til et sted med oksygen.
Hvis vi ikke kommer oss ut herfra…
Ingen skal dø i dag.
Au!
Hvordan kan du vite det?
Det står i Seven Poem.
SPÅ FREMTIDEN
Ikke trekk inn det okkulte.
I sånne situasjoner må man handle basert på vitenskap.
Jeg skal gjøre det som trengs.
Alle sammen, det er Mina!
Vi har søkt tilflukt i et slags rør som vi ikke vet hva er.
Og den som reddet oss, er dette lekedyret.
Hvem er du?
Jeg er Anshin-kun, stasjonens alv.
Akkurat.
Men det jeg mente var, hvem er inni?
Det er ingen inni.
-Hvem er det? -Sjefen.
Sjefen, ja. Skjønner.
Jeg skjønner ikke! Sjefen for hva?
Nå får det være nok. Vis ansiktet ditt.
Det er jo bare en gamling.
Ikke en hvem som helst gamling.
Det er stasjonens hovedarkitekt, Kokubunji.
Tidligere hovedarkitekt.
Etter at Deegle overtok, var de så vennlige å sparke meg.
Betyr det at du kjenner godt til denne stasjonen?
-Vet du hvor vi kan rømme til? -Ja da.
-Seriøst? -Jeg tegnet jo en god del av den.
-Men her er det annerledes enn jeg husker. -Sa du "en god del"?
Omtrent hvor stor del?
Cirka 70 prosent.
Så du kjenner ikke til de siste 30 prosentene?
Det er oksygen på den andre siden av denne luken.
-Dytt meg i ryggen. -Alle sammen, dytt.
Nå er vi trygge.
Nå var vi heldige. Reservebatteriet virker visst.
Men det varer nok ikke lenge.
Dette rommet er for turister som skal på EVA.
Hva er EVA?
Romvandring. Man tar på seg romdrakt og går ut.
Nasa, går det bra?
Det er en Apollo-romdrakt.
-Hva er det? -Ikke rør det!
Det er ikke luft på den andre siden av skottet.
-Det er et hull på den andre siden. -Rører du det, er alt slutt.
Så det er en blindvei. Hvordan kommer vi oss til fergen?
Ringkorridoren.
Hvis vi går til Mars-strukturen, skal vi kunne klatre til toppen.
-Hva? -Det er jo ingen ringkorridor der.
Det stemmer. Den er jo ikke bygget ennå.
Ikke på den andre siden heller.
Det lekker luft. Snart kan ikke mennesker oppholde seg her lenger.
Kommer vi til å dø?
Vi dør ikke ennå. Det er fremdeles elektrisitet i sylinderen ved siden av.
Vi må komme oss dit.
-Men det er jo ingen korridor dit. -Det er en vei dit.
Vi skal ut og gå på den gangbroen for droner.
Ut? Som i verdensrommet?
-Selvfølgelig. -Hurra! Vi får gå på romvandring.
Ikke tale om. Er ikke det bare for folk med trening?
-Jo. -Stemmer.
Det klarer jeg aldri.
Ta det med ro.
Jeg har masse erfaring med romvandring. Bare følg etter meg.
Se, jeg har til og med på meg en spesialbygd romdrakt.
Det er en Orlan.
-Hva er det? -En antikk romdrakt.
Ja vel, bare lukk den!
Jeg laget den for å vise frem maskoten utenfor stasjonen,
men jeg har aldri fått noen forespørsler.
Endelig får jeg muligheten til å…
Sjef?
Hvem er dere?
Ro deg ned, Sjef. Sett deg her borte.
-Ikke nå igjen. -Hva var det?
Plutselig demens.
Det skjer fra tid til annen, men det går snart over.
Sjef, kan du si meg ditt virkelige navn?
Jeg heter Anshin-kun.
Jeg går og henter romdraktene.
Nei, jeg har jo aldri vært ute på romvandring før.
Finn på noe som er mulig for oss kunder!
Da kan du bli igjen her og dø.
-Hva? -Touya.
Verdensrommet er den virkelige naturen. Den virkelige naturen er ikke vennen din.
ROMMET ER VENNEN DIN!
Gjør du en feil, dreper det deg. Det er fienden din.
Hvorfor sier du det sånn?
Jeg tar ikke med de som ikke har lyst til å overleve.
Etterpå skal jeg strømme dette.
Jeg beklager. Han mener ikke noe vondt.
Men Touya har rett. Du unngår ikke å dø ved å klage.
Tar du hans side?
Dessuten har jeg alltid villet gå på romvandring.
Jeg går og hjelper Touya.
Dumme lillebror.
Men jeg må dit for å komme meg på romfergen.
-Det er hull i denne. -Denne er til reparasjon.
-Dette er ille. -Ja. Ingen av romdraktene kan brukes.
Jeg kan hjelpe til. Jeg har lest om utstyret.
-Flott, sett i gang. -Ja.
Forresten, så er det sant at jeg respekterer deg, Touya.
Jeg tror at det vil bli flere mennesker som deg fremover,
og at dere vil representere menneskeheten.
Dessuten sa Seven det samme. At menneskeheten må flytte fra jorden.
Ja, jeg vet det.
Unnskyld at jeg knipset deg i hodet i sted.
Nei, da. Det var en ære. Bare gjør det igjen.
Det kan jeg ikke.
Hva skjer?
Jeg har også lyst til å overleve, så jeg vil hjelpe til.
-Konoha. -Ja, Mina?
Unnskyld det i sted. Jeg burde ikke ha spurt om det.
Det gjør ingenting.
Jeg skal overleve og få flere følgere enn Touya.
-Touya. -Hva er det?
Jeg vil at du skal være lederen vår under romvandringen.
Hva?
Nasa er skadet, og jeg er bekymret for sjefens demens.
Gjør det, du. Du er jo så lederaktig, og oppfører deg overlegent.
Jeg har ingen erfaring i rommet.
Du passer best til dette.
Vi trenger vel ingen leder? Det er jo ikke noe opp og ned i rommet.
Jo, det trenger vi.
Bare husk at jeg ikke er flink til å tolke atmosfæren i et rom.
Det vet vi.
Det er ingen atmosfære i rommet, så det går bra.
Ikke skyld på meg om noe går galt.
Da er det avgjort.
Let etter deler til romdraktene.
Det er en drakt her.
Den er bare til pynt. Hvis du går ut med den, dør du.
En rullestol.
Hva er dette?
Dette er en luftsluse.
Jeg fant romdraktene.
Vi har én ball for barn,
de to trykkdraktene Taiyou fant, og en internettdrakt uten tilkobling.
Sjefen har Orlan, så vi mangler to.
Hva med ONIQLO-draktene vi har på oss?
De er bare noen billige redningsvester. De ville ikke holde i fem minutter ute.
Hva mener du med "ikke holde"?
-De ville sprekke. -Sprekke?
I dette trykket vil nitrogennivået i blodet være litt lavt.
Touya, mener du at…
Ja. Kanskje vi kan gå ut med en ONIQLO.
Men sa du ikke at ONIQLO-drakten ville sprekke?
Bare hvis lufttrykket inni er én atmosfære.
Du vil vel ikke senke lufttrykket?
Hva er denne rare romdrakten?
Den er for nybegynnere.
Jeg kan ikke koble til Internett.
Jeg er i en ball for barn. Og jeg som ville ut på romvandring.
Sjekk alle systemene.
Drakt, OK. Oksygen, OK. Kommunikasjon, OK.
Lukker luken.
-Sjekk lufttetthet. -Lufttett, OK.
Konoha, frigjør trykkdrakten.
Konoha og Mina, fest Nasa i rullestolen.
Jeg lukker trykkammeret.
Vi går ut helt sist og senker trykket mens vi går,
men vi har likevel ikke nok tid.
Vi kommer til å få trykkfallsyke, men vi dør ikke.
Du vil bli kvalm og få intense smerter i hele kroppen,
men du må tåle det til vi kommer frem.
Nå går vi!
Hør på meg, jordboere.
Vi som bor utenfor jorden har en plikt til å redde og beskytte amatører fra jorden.
Jeg lover å holde dere i live og bringe dere til jorden.
Nå går vi mot Mars-strukturen.
Sjef, ikke slipp Hakase ned fra gangbroen.
Følg etter sjefen, alle sammen.
-Drakten min er for oppblåst til å gå i. -Du må slippe ut luften.
Virker ikke jorden nærmere enn før?
Hvorfor er det snø der?
-Hva er det mønsteret? -Det er et S-mønster.
Går det bra, Nasa?
Det er en hellig likning som går igjen i Seven Poem.
S-mønster?
En komet?
-Hva er det, Konoha? -Konoha, gå videre.
En komet.
Det kommer en komet.
-Hvorfor kommer en komet hit? -Og hvorfor akkurat nå?
-Hvor er jeg? -Sjef, er du tilbake?
Ja. Hvordan er situasjonen?
Fragmenter fra kometen er på vei hit.
Det er visst på tide å bruke den.
Kroppsutvidningsoperasjon!
Så macho!
-Kometen! -Løp!
Taiyou!
Dette er ille.
Bare rekk ut hånden litt…
Fjern sikringslinen.
Pokker, den går ikke av.
Jeg kan ikke holde lenger.
Denne tyngdekraften!
Til en jordboer å være er du ganske flink.
Du også.
For en time siden sa du jo at jordboere burde dø, gjorde du ikke?
Hold munn, jordboer.
LUFTTRYKK
Jeg gjorde narr av dere fordi dere er jordboere,
men dere er ikke så ille.
Det er en ære!
Du trenger ikke å snakke som en leder.
Åpningsmekanismen virker ikke.
Jeg tar aldri på meg romdrakt igjen!
Hvis vi klatrer opp her, kan vi nå kontrollrommet.
Hva er det som ser ut som et rivjern?
-Det tunge skottet er lukket. -Kan det ikke åpnes for hånd?
Vi kan ikke åpne de tunge skottene uten Twelve.
Enda en blindvei?
De trådløse laderne virker. Det elektriske nettverket repareres automatisk.
Hvis jeg kan omgå dette, kan jeg kanskje gjenopprette det.
Elektrisitet!
Dette er Historisk museum for utviklingen av Mars.
Klar, ferdig, gå.
-Men er ikke bakken litt rar her? -Jo, du har rett.
Bakken er bøyd.
Nå skjønner jeg.
Tyngdekraften lages ved rotasjon, så den bøyes her i denne svingen.
Se her!
Her er tyngdekraften på skrå.
Jeg lader meg på en kabel.
KORRIDOR STENGT
-Det er visst hull i den korridoren også. -Så det er nok en blindvei.
-Hvor lenge varer dette tøyskottet? -Omtrent en halv dag, tror jeg.
Kan vi bruke den butikken?
Jeg spanderer.
AUTORISERT
Ta proviant, og spis dere mette.
-Mester Anshin-kun! -Med glede.
Det var bra, den virker fremdeles.
S-mønster. Det var det Nasa kalte det.
Hva? "Kometvann". Så dette er kometvannet som raketten dro med seg.
Det er ikke fra raketten, men fra selve kometen. Den smeltes til plasma.
Plasma, ja. Det vet jeg hva er.
Smaker ikke plasma godt?
Pokker. Jeg kan ikke se det herfra heller.
Hva er det, Touya?
Jeg vil se om kontrollrommet er uskadd.
Nei, vi kan ikke se det herfra.
Om vi hadde Internett, kunne jeg sett det med de elektroniske brillene mine.
INGEN DEKNING
Onkel.
Vi kan sikkert se det fra et annet vindu. Jeg går og leter.
ONKEL, ER DU I LIVE? SVAR.
KUNNE IKKE SENDE
Det skal være rett over oss.
Touya.
-Takk for i sted. -Takk til deg også.
Ble ikke dette kometvannet også utvunnet av Seven Technology?
Jo, det stemmer.
-Men likevel er det bare vanlig vann. -Ja.
Du hater vel sikkert Seven, gjør du ikke?
Designfeilene i implantatene deres er nok Lunatics feil.
Detaljene bak Lunatic forstår man fremdeles ikke.
Intelligensen til Seven, som befant seg på månen, økte plutselig massivt uten grunn.
Den mistet kontrollen, og ødela til slutt rammeverket for sin egen intelligens.
Det ene etter det andre av Sevens produkter sluttet å virke,
og det oppsto ulykker over hele verden.
Det er påvist at minst flere tusen mennesker mistet livet.
Grunnen til at UN2 har påbudt kognitive begrensere, er for å unngå en ny Lunatic.
For å unngå en lignende katastrofe.
Jeg vil hjelpe deg som en venn.
Gi meg dronen din.
La meg gjøre det riktige.
Du trenger ikke å starte en Lunatic.
Med min fars kontakter i UN2 kan vi sikkert gjøre noe med implantatet.
Nei, takk.
Hvorfor ikke? Du vil vel ikke forårsake en ny feil som Seven?
Du skjønner ingenting.
Hater du ikke Seven? Om Seven hadde hatt en kognitiv begrenser,
ville du ikke trengt å lide sånn.
Du har rett.
Uten Sevens implantater ville vi ha dødd som småbarn.
Jeg fortalte deg jo i sted at implantatene fungerte da vi var små.
Om Sevens intelligens var begrenset, ville vi dødd tre år gamle som de andre ti.
-Men… -Seven feilet ikke.
Den fant bare en løsning som ikke virket så godt.
Men hvorfor må du være et offer?
-Du kommer til å dø. -Jeg er ikke død ennå.
Hva med Konoha?
Om ikke Seven var blitt avlivet, ville den blitt enda mer intelligent,
og før eller senere lyktes i å finne en løsning.
Det er UN2 som feilet.
Jeg skal ødelegge alle UN2s kognitive begrensere,
lage en kunstig intelligens som overgår Seven, og leve.
Hverken jeg eller Konoha skal dø.
Jeg er ikke ferdig!
-Det gjør vondt igjen. -Nasa.
Det er en Smart-printer i butikken.
Jeg har printet over hele meg. Er det ikke stilig?
Din Smart er av den gamle klistremerke-typen.
-Prøv denne her. -Men jeg er fornøyd med den jeg har.
Er det også en printer?
Jeg ville prøve å lage gips.
Går det bra? Gjør det vondt?
Det går bra. Det gjør ikke vondt lenger.
Nasa, takk for at du beskyttet oss i sted.
Tusen takk.
Nei, da. Det er jobben min å holde kundene våre trygge.
-Er du fremdeles skadet? -Det går bra nå.
Det er jeg som er helseansvarlig på stasjonen.
Slutt å plage meg og lek der borte. Jeg liker ikke barn.
-Ja vel. -Ja vel.
Jeg er utslitt. Selv om jeg ikke liker barn, liker de meg så godt.
Au.
Jeg må skynde meg.
-Solen gikk ned. -Det er nattmodus.
Etter at Sevens intelligens oversteg menneskets og den ble en Lunatic,
forårsaket den en rekke ulykker mens den spyttet ut meningsløse likninger og ord.
Du mener Seven Poem? Det sto i bladet Månedlig Mar.
SANNHETEN BAK LUNATIC
Det gikk rykter om at det var en kodet fremtidsspådom.
UN2 og flere forskningsorganisasjoner prøvde å løse koden,
men det ga ingen resultater.
Det ble bare brukt av okkultister for å tjene penger,
og av grupper som John Doe som unnskyldning for terrorangrep.
Men jeg vet noe som ikke er offentliggjort.
En liten del av det er faktisk blitt dekodet.
Der sto det følgende.
At 36,79 prosent av menneskeheten bør bli avlivet med det samme.
Så det var sant.
Da faren min prøvde å offentliggjøre denne informasjonen,
mistet han stillingen sin ved UN2.
Jeg vil gjenopprette min fars rykte ved å fortelle verden sannheten om Lunatic
og føre UN2 tilbake til sin opprinnelige form.
Har du hørt dette før?
Før Lunatic, sa Seven dette.
At menneskeheten burde forlate krybben sin og oppfostre barn utenfor jorden.
2031 - MÅNEFØDSLER FORBUDT
Ti barn døde på månen, og folk flest satte seg imot utforskning av rommet.
De mente at menneskene burde dra hjem til jorden.
Men hvor skal vi dra hjem?
For oss som ikke tåler jordens tyngdekraft finnes det ikke noe hjem å dra til.
Seven var vår eneste allierte.
Bare Sevens ord har støttet meg og Konoha hele tiden.
Ikke fortell noen det jeg sa i sted.
Vi diskuterer det senere.
Det er litt forskjellig fra Seven Poem igjen. Vi er nok inne i en ny gren.
Konoha.
Jeg har hentet et førstehjelpsskrin.
Takk. Au.
Er det en autodiagnoselapp der? Den ligner på et omslag.
-Denne? -Ja.
Au.
Nasa, kommer jeg…
…til å dø snart?
Hvorfor sier du plutselig det?
Jeg har vært mye svimmel i det siste, og jeg tror det blir verre.
Ikke vær teit. Jeg ser mer ut som om jeg kommer til å dø.
Hvorfor sier du sånt?
Du vet mye om Seven, gjør du ikke?
Jeg lurer på hva Seven følte.
Rett før Seven døde, var den smartere enn noensinne.
Derfor kunne den se hele fremtiden og etterlot seg Seven Poem.
Det betyr at den må ha visst at den kom til å dø selv.
Den kunne se sin egen død og verdens undergang.
Likevel fortsatte den å se inn i fremtiden for menneskehetens skyld.
Jeg tror jeg forstår litt hva Seven følte.
Konoha.
Den kunne nok se gjennom alt, som om det var krystallklart vann,
og så dø helt tilfreds.
Når jeg tenker på det,
slutter jeg å være redd for å død.
Den ga meg 14 års liv.
Hvis Seven sa at jeg kom til å dø snart,
-ville jeg slappe av, og… -Konoha.
Vi skal alle dø. Det er avgjort.
Men ikke med det samme. Dessuten tar fremtiden også slutt snart.
-Hva? -Den avgjorte fremtiden.
Seven Poem er historien om slutten.
Å, ja. Jeg skal fortelle deg en hemmelighet.
FiTsZ.
Det er et hemmelig ord. Husk det.
De elektroniske brillene mine kan kobles til Internett og peer-comm.
ROMFOTODRONE
En turistdrone.
Touya!
Nå vet jeg det. Vi kan koble oss til fotodronen med peer-to-peer.
Det tenkte jeg ikke på!
Den er tilkoblet.
Nå får vi bilder.
Det er krabben jeg satt fast i i sted.
Romfergen er borte.
Hele fergeområdet er borte.
-Romfergen! -Jeg kan se det!
Heldigvis er kontrollrommet uskadet.
Å, nei.
Ingen skal dø på denne stasjonen i dag.
-Ingen. -Onkel.
Touya, ikke gi opp ennå. Tenk.
Når man ikke kan bruke kontrollrommet mer…
-Touya, reservekontrollrommet. -Det stemmer.
Det er lys der.
Det er noen der.
Onkel!
Sagami.
Den er i et vakuum, så vi kan ikke snakke med dem.
Laserkommunikasjon.
-Touya, er du uskadd? -Onkel!
Dette er Nasa. Jeg er her med tre fra jorden, Konoha og sjefen.
Flott. Da er alle i live.
Godt jobbet. Hvor er dere?
I sylinder B. Mars-etasjen.
Touya, dere må holde dere i live til UN2 sender et redningsskip.
Det skal vi.
-Det er morgen. -Bare stå på litt til, nå.
Vi skal løse problemet.
Tekst: Aleksander Songe-Møller Soleim