EN NETFLIX-SERIE
På en plats full av mystik
Väcks det förflutna till liv
Där finns historiens hjälte Som manar på med sitt driv
Hon räddar vår framtid
Och det som funnits förut
Hon är hjälten Och stunden är kommen
Ridley Jones
Vågad, djärv och modig
Ridley Jones
Vaktar museet med stolthet
Ridley Jones
Hennes äventyrslusta är smittsam
Dinosaurier och dronter Och astronautapor vid sin sida
Ridley Jones
I sin kännetecknande hatt
Ridley Jones
Ingen utmaning är för stor
Hon ger inte efter när hon är rädd I äventyr är hon beredd
Kastar sig ut i ett slag För att rädda vår dag
Ridley Jones
Norrsken.
-Så mycket snö. -Vad är det? Gillar du inte snö?
Visst. Men när det är snöigt, kommer knappt nån till museet.
Det är liksom trist när inga ungar är här.
Och snöar det tillräckligt mycket, händer nåt hemskt.
Vad för hemskt händer då?
Snödag! Peabody har stängt museet.
Den där hemska saken.
Jag såg fram emot att träffa alla besökande barn.
Jag kan sätta skafflar i fjädrarna, så att jag ser ut som en utomjording!
Dudley, du vet att du inte får göra det.
Då tror barnen att dronter kom från rymden.
Det kommer ju ändå inga barn.
-Jag ger upp. I dag är en otursdag. -Kompis…
Inte för mig.
Snödagarna ger mig chans att ta fram museets X-57 snödräpare.
Den bästa snöplogen man kan köpa för pengar.
Är det säkert att du klarar dig där ute?
Oroa dig inte. Jag var ofta i den arktiska montern med en gammal vän.
Vi trotsade kylan och tittade på norrskenet ihop.
-Mormor? -Just det!
Starta mormors plogläge.
-Fånga! Om du behöver den. -Tack, mormor!
Jag känner redan otursdagens kraft droppa över mig som vått klister.
Jag förskjuter oturens kraft!
Pälsa på er, allihop.
Man besegrar inte en otursdag. Den är allsmäktig.
Museet må vara stängt, men vi kan ha en otursdag utan otur.
Klarade mormor arktiska äventyr, gör vi det med.
Med brickorna jag lånande från caféet, ska vi eliminera all otur från otursdagen.
Se hur hon äger backarna!
Ja!
Det är så man besegrar otursdagar.
Bakom dig, otursdag-krossaren!
Kalla mig flip-asaurus!
Sist ner är en koblaja!
Ses där nere, era kofösare!
Kan nån upplysa mig om jag åker åt rätt håll?
Jag har dig!
För rikets ära!
Ida!
Är du oskadd?
Jag mår bra.
Min rustning skyddade mig faktiskt.
Är du redo att bräda otursdagen?
Jag vet inte. Ni kanske ska fortsätta utan mig.
Inte en chans. Ska vi åka sida vid sida?
Kom igen, dronten!
Det här är en enkelresa mot total utrotning!
Aj.
Fred! Dudley!
-Vi är okej. -Ser du nu, Ridley?
-Ser vadå? -Ser vadå?
Ser vadå?
Otursdagens kraft fick oss att krascha.
Vad är det, där borta?
Det är något inuti isen.
Det är en mammut!
-Är inte de utrotade? -Som alla de bästa.
Helt sant.
De utrotades för 4 000 år sen.
Det kan vara en stor upptäckt! Den måste till museet.
Alla är väl överens om att det här är ett jobb för Fred?
Det här är så häftigt!
Din otursdag håller på att förvandlas till en häftig hitta ett utrotat djur-dag.
Jag kan inte flytta den, vilket betyder att den är orubblig.
Jag ger inte upp.
Hoppas att pingvinfamiljen är sugen på äventyr. Jag har en plan.
Jippi! Ett pingvinäventyr!
Heja Flipper, Flapper, Pedro och Fred!
Mammuten är tillbaka på museet på nolltid!
Häng med, lilla mammut.
Mammuten borde tina fort bredvid Dantes vulkan.
Det vore otur om Peabody kom tillbaka innan den tinar.
-Du har rätt, Dudley. -Jaså? Säkert?
Jag vet hur vi kan tina den snabbare.
Nu går det lite fortare.
Eller mycket.
Var är jag?
Ingen fara.
-Du är säker här på museet. -Museum?
Det här är inte mitt museum. Allt ser så fel ut!
Jag måste härifrån!
Han sa: "Mitt museum."
Han måste vara en utställningsmammut. Känner ni honom?
Inte jag.
-Mammutar måste vara före min tid. -Hur länge har han varit nedfrusen?
Vet inte. Han ser vilsen och rädd ut. Vi måste stoppa honom innan det går illa.
-Nu kör vi! -Mumi-mumma!
Hejda din framfart, din lurviga best!
Jag har inget emot dig.
Är du kvar där inne, riddarkompis?
Min rustning skyddade mig.
Sluta, mammut! Er drottning befaller er!
Kom igen!
-Tack, Peaches. -Är vi rädda att han skadar sig?
Mer troligt att han skadar oss.
Åh, nej. Nej!
Pedro!
Jag har dig!
Stanna här uppe i säkerhet.
Det här borde sakta ner dig.
Det här är otur.
Tack, Ridley.
Det känns som en otursdag.
Att försöka göra otursdagen bättre, gjorde en dålig dag sämre.
Ridley, ge inte upp! Det är min grej.
Du ger aldrig upp,
inte ens om du blir nertrampad av en lurvig elefantgrej.
Visst, vissa dagar suger
Som en gång i somras
När den spottande kamelen Spottade på min mat
Eller när min bostad
Stängdes för renovering
Men det var du Som lärde mig att inte älta
Jag känner mig så vemodig När alla gäster har gått hem
Eller när jag spiller På Ismats favoritklänning
Men det finns ett ordspråk Som hindrar mitt missmod
Låt inte en otursdag knäcka dig
Dagen då jag träffade dig
Började i mörkaste moll
Men du hjälpte mig att släta ut Min rynkade panna
Ja, om en dag verkar dyster Mörk som Tutankhamon grav
Låt inte en otursdag knäcka dig
Nej, låt inte en otursdag knäcka dig
-Du har rätt. -Jaså? Säkert?
Jag måste skydda museet,
från både otursdagar och lurviga elefanter.
Det betyder att jag aldrig ger upp.
Vänta. Ridley!
Jag sa "ge inte upp", inte "krossas frivilligt av mammuten".
Sluta!
Herr Mammut, snälla sluta.
Det var mäktigt!
Hej. Du måste vara rädd och förvirrad,
men museet är en trygg och fin plats.
Vi vill att du ska känna dig välkommen.
Du ser så bekant ut.
Ursäkta att jag betedde mig vildsint.
Det måste vara konstigt att vakna upp efter att ha varit nedfrusen.
Främst för att museet är så annorlunda än jag minns det.
Nukelik, är det du?
Det är jag, men vem är du?
Det är jag, Sylvia.
Sylvia?
-Sylvia Jones? -Kom hit, ditt lurviga monster.
Du har blivit äldre.
Du har varit borta länge.
Mormor, vad händer?
När jag var i din ålder, var Nukelik min bästa vän på museet.
Jag kallade honom Nukie.
Jag hjälpte dig att samla stämplar till ditt pass.
Vi smög iväg till den arktiska montern och tittade på norrsken.
Men en dag gick jag ut ensam.
Jag somnade och frös till ett isblock.
Jag letade och letade, men hittade dig aldrig.
-Förrän nu. -Förrän nu.
Din mormor gav inte upp.
Nej, hon är en Jones. Vi ger inte heller upp, otursdag eller inte.
Hej. Jag är Ridley, Sylvias barnbarn.
Det är därför du ser så bekant ut. Trevligt att träffas, Ridley.
Jag såg dig därute. Du har mycket av din mormor i dig.
Det är den finaste komplimangen jag kan få!
Jag visar dig runt. Förhoppningsvis vill du bo här igen.
Men först, vad sägs om att gå och titta på norrskenet,
som förr i tiden?
Jag säger…
Wow.
Så vackert.
Precis som jag minns det.
Det här väcker minnen.
Så fint!
Tack för tipset om att inte ge upp. Du hade rätt.
-Säkert? -Säkert.
Jag måste erkänna att det inte var en otursdag trots allt.
Det blev faktiskt ganska bra.
Långsam bra, hemma bäst.
Hej, Lonny.
-Vad jobbar du med? -Ridley!
Jag fixar ett droppande rör som har gjort mig tokig.
En annan sak som gör mig tokig är alla bananskal jag hittar överallt.
Bananskal, skumt… Behöver du hjälp?
Nej, jag är nästan klar.
Jag är faktiskt en riktig rörexpert.
Observera.
Ser du? Lonny ett, läckan noll.
Hör du det där?
Lonny noll, läckan hundra!
Ridley, håll dig lugn. Jag hämtar en ersättningsgrunka,
så att jag kan stänga av vattnet.
Spring!
Vad betyder spring?
Det är inte bra.
Spanarteamet, samling!
-Vi måste rädda några sengångare! -Det fixar vi.
Det var alla.
Vi måste stoppa läckan innan den förstör mer.
Du fixar det, Ridley. Men vad gör vi med dem?
-Spring med mig. -Vilket håll?
Vi måste samla ihop djuren innan Lonny ser dem.
Sa någon samla ihop djur?
Samla ihop djur är det bästa vi vet!
Vi gjorde det på vår smekmånad.
Tack. Samla ihop djuren, så fixar vi vattnet.
Hoppla, små sengångare!
Det är fixat! Tack vare mina lindor.
Bra! Läckan klarar sig tills Lonny är tillbaka.
Ja!
Museum mayday!
Lonny kommer!
Sprid ut er.
-Ridley, lindade du läckan helt själv? -Ja, utan nån hjälp alls.
Det är bra, för jag har tydligen ingen ersättningsgrunka för röret.
Jag måste beställa ny. Det kan ta ett tag.
Vi kan inte stoppa vattnet helt innan dess.
De små gullisarna får bo i förrådet.
Jag kan ta hand om dem. Jag lovar.
Så där, ja. Filtar, kuddar, mat och vatten.
Tack för allt du har…
För allt du har gjort, är vad hon försöker säga.
Hej, jag heter Julietta.
Jag pratar snabbast i familjen.
-Fint att ses. Jag är glad att ni mår bra. -Ja, jag också.
Men jag saknar min favoritfilt. När kan vi gå hem igen?
Lonny visste inte hur lång tid det skulle ta.
Okej. Tack.
Kunde ni inte sova?
Jag känner mig inte som mitt vanliga kungliga jag.
Jag är lika fabulös som vanligt, men…
Jag tänkte bara på våra sengångarvänner.
Jag med. Men har de inte allt de behöver?
Varför känns det som om vi gjorde fel? Vi kollar till dem.
Förrådet är hemskt. Ingen av oss vill bo här.
-Ingenstans att beta. -Ingen stjärnutsikt.
Inga gosedjursdronter att krama.
Sengångarna har allt de behöver för att överleva,
men de har inget hem. Vi kan bättre.
-Ja! -Ja!
Kom ut! Vi ska leta upp ett bättre ställe till er.
Tack, Ridley!
Ledsen att jag blir så överexalterad.
Vi måste hitta ett annat ställe. Några idéer, teamet?
Den egyptiska flygeln?
Prinsessan har plats och det är finare än ett gammalt förråd.
Jag är en kungligt bra värdinna.
Julietta, vill du spendera natten i ett egyptiskt palats?
Allvarligt?
Vad är det här?
Jag har den.
Vänta. Släpp. Jag känner igen en fälla, när jag ser en.
Allvarligt, släpp nu. Snälla?
Jag gör det så fort jag kan.
Skynda på. Rummet fylls av sand.
Den är så mjuk. Den påminner om min favoritfilt hemma.
Ja, det är en sjal som jag har fått av mina pappor.
Jag älskar den. Den passar en drottning, som jag.
Förlåt.
Det är okej.
Vill du ha den här istället?
Ridley!
Jag älskar våra sengångarvänner, men det är inte är rätt ställe för dem.
Vet ni var som kan funka?
Var?
Banan. Mums.
Hej på er!
Snälla, gör inte så. Rör inte den! Gå inte dit.
-Framför allt, skala inte den! -Hur går det här?
Mer päls än jag är van vid. Det säger nåt.
Förlåt, men jag tror inte att det här är rätt ställe.
Men vet ni var som kan funka?
Det kommer inte att funka.
För många sengångare! Jag kan inte rusa!
Så hal!
Se upp där nere!
Ledsen, Ridley. Vi har försökt överallt.
Det är hopplöst.
Ursäkta att jag brusar upp så där.
-Men… -Tack ändå, Ridley.
Min familj och jag går tillbaka till förrådet.
Nej, det är fel.
Det fanns inget ställe som var sengångarvänligt.
För att vi inte fixade det. Vi försöker igen.
Hallå, allihop. Lystring.
Alla hade sengångarna i sina montrar, men det fungerade inte.
-Nej. -Jag måste rusa.
För mycket päls.
-Bananerna. -Mina artefakter.
Tänk på vad de går igenom.
Hur skulle ni känna om ni måste lämna era hem?
Och tvingades bo i ett mörkt förråd?
-Så bedrövligt. -Så hemskt.
Vi hjälpte dem, men inte med hjärtat.
Vi ville inte ändra nåt, även om deras liv var helförändrat.
Vi var inga bra museigrannar.
Jag säger bara, inte på min bakgård.
Charlotte, den attityden förde oss hit.
Nej, min bakgård är full av kvicksand.
Jag håller med Ridley.
Även drottningar gör misstag, men de vet när de ska fixas.
Vi hjälper sengångarna.
-Ja! -Ja!
Då stoppar vi dem innan de går in i förrådet igen.
De kom inte så långt.
Hallå, Julietta.
Jag är ledsen för förut.
Du och din familj fick ge upp så mycket, så jag kan också ge upp något.
Allvarligt?
Självklart. Det är så man är en god granne.
Det spelar ingen roll vem ni är
Det spelar ingen roll var ni kommer ifrån
Vi är grannar nu för att ni är här
Och vi är glada att ni har kommit
Det är ingen stor grej
Titta bara, så kommer vi
Att få er att känna er hemma
Oavsett vad, är vi alla ett
Enade grannar i våra salar
Vi sträcker ut en hand och välkomnar er
Istället för att bygga murar
Det är ingen stor grej
Titta bara, så kommer vi
Att få er att känna er hemma
Det är ingen stor grej
Titta bara, så kommer vi
Att få er att känna er hemma
Hur går det till nu igen?
Dante. Jag ritar och du ska gissa vad det är.
Just det, okej.
Vänta, jag vet. Det är Ralph.
-Du fattar. -Museum mayday, del två.
Lonny kommer!
Snabbt, göm er!
Just det. Ni är inte så snabba.
Hej, Ridley. Jag har installerat det nya röret.
Sengångarmontern är torr som ett dinosaurieben.
-Jag är ju rörexpert. -Jag tvivlade aldrig.
-Jag hämtar sengångarna från förrådet. -Jag hämtar dem.
Oj, tack. Vilken hjälpsam unge.
-Hörde ni de goda nyheterna? -Ja.
Vi hörde…
De goda nyheterna!
Vi är glada att vi får gå hem!
-Nej! -Nej.
-Surt. -Mina kompisar.
Ni kom precis.
Vi menar bara att vi kommer att sakna er.
Vad sägs om en omgång till?
Okej, en gång till.
Dudley, din tur att gissa.
Jag vet. En prick?
Nej, en linje. En krusidull. En längre linje. En pinne, eller hur?
Åh, Dudley.
Undertexter: Jenny Johansson