‎UN SERIAL NETFLIX
‎Într-un loc plin de taină
‎Unde trecutul prinde viață
‎Istoria are o eroină faină
‎Care devine tot mai isteață
‎Ne salvează viitorul
‎Protejându-ne trecutul
‎E o eroină ‎Acesta e începutul
‎Ridley Jones
‎Cutezătoare și curajoasă
‎Ridley Jones
‎Păzește muzeul cu mândrie
‎Ridley Jones
‎Dorința ei de aventură e contagioasă
‎Cu dinozauri, dodo și maimuțe ‎Pleacă în călătorie
‎Ridley Jones
‎Poartă obișnuita pălărie
‎Ridley Jones
‎Nimic nu-i va sta în cale
‎Va fi mereu neînfricată ‎Aventura o va face neînduplecată
‎Va ocroti formația ‎Și va salva situația
‎Ridley Jones
‎AURORA POLARĂ
‎Câtă zăpadă!
‎Ce e? Nu-ți place zăpada?
‎Ba da. Dar când e zăpadă, ‎aproape nimeni nu vizitează muzeul.
‎N-ai cum să te distrezi fără copii.
‎Dacă zăpada mai crește, ‎se va întâmpla un lucru teribil.
‎Ce lucru teribil?
‎Zăpadă! Dl Peabody a închis muzeul.
‎Asta chiar e teribil.
‎Abia așteptam să vină copiii la muzeu.
‎Îmi pun furculițe în pene ‎ca să fiu extraterestru!
‎Dudley, știi că nu te pot lăsa.
‎Copiii ar crede că dodo ‎provine din spațiu.
‎Ce contează? Oricum nu vin ‎copii azi. Vă spun.
‎- Oficial, azi e o zi ratată. ‎- Frate.
‎Nu pentru mine.
‎Pe zăpadă, ‎putem scoate Asasinul Zăpezii X-57,
‎cel mai bun plug de zăpadă de pe piață.
‎O să fiți OK pe frigul ăsta?
‎Nu-ți face griji, scumpo.
‎Ieșeam cu un vechi prieten în Arctica.
‎Am sfidat frigul ‎și ne-am uitat la Aurora Polară.
‎- Bunico? ‎- Da!
‎Intră în modul „Bunică-plug”.
‎- Prinde! În caz că ai nevoie. ‎- Mulțumesc!
‎Deja simt puterea zilei ratate ‎cum mă cuprinde ca un clei ud!
‎Eu resping puterea zilei ratate!
‎Adunarea!
‎Nu poți învinge o zi ratată. ‎E atotputernică.
‎Muzeul e închis,
‎dar putem avea o zi neratată.
‎Bunica mergea în aventuri arctice, ‎la fel și noi.
‎Cu tăvile astea „furate” de la cantină
‎vom cuceri în mod oficial ‎ratarea zilei ratate!
‎Uite-o cum taie zăpada!
‎Da!
‎Așa învingeți ratarea.
‎Vin și eu, fato!
‎Spune-mi salto-zaurul!
‎Ultimul e un bălegar!
‎Ne vedem jos, tâmpiților!
‎Îmi spune cineva ‎dacă merg în direcția bună?
‎Te-am prins.
‎Pentru gloria ținutului!
‎Ida!
‎Ești bine?
‎Sunt bine.
‎Într-adevăr, armura mea m-a protejat.
‎Ești gata să spui adio ratării?
‎Nu știu. ‎Poate ar trebui să mergi fără mine.
‎Ba deloc, prietene. ‎Ce-ar fi să mergem împreună?
‎Haide, dodo!
‎O călătorie dus către dispariția lui dodo!
‎Fred! Dudley!
‎- Suntem bine. ‎- Vezi, Ridley?
‎- Ce să văd? ‎- Adică?
‎Ce să văd?
‎Puterea zilei ratate ‎ne-a dus la prăbușire.
‎Stai, ce e acolo?
‎E ceva în gheață.
‎E un mamut!
‎- Credeam că au dispărut. ‎- Și noi.
‎Adevărat.
‎Au dispărut acum vreo 4.000 de ani.
‎Ar putea fi o mare descoperire! ‎Hai să-l ducem la muzeu.
‎Cu toții știm ‎că asta e o treabă pentru Fred.
‎E tare! Ziua ratată se transformă
‎în ziua minunată ‎a găsirii unui animal dispărut.
‎Nu pot s-o mișc,
‎ceea ce înseamnă că e de nemișcat.
‎Eu nu renunț.
‎Sper că familia ta vrea o aventură, Pedro,
‎pentru că am un plan.
‎Ura! O aventură cu pinguini!
‎Hai, Flipper! Hai, Flapper! ‎Hai, Pedro și Fred!
‎Îl ducem la muzeu cât ai clipi!
‎Vino, mamutule!
‎Se va dezgheța rapid ‎lângă vulcanul lui Dante.
‎Ar fi nasol dacă dl Peabody ‎s-ar întoarce mai repede.
‎- Ai dreptate, Dudley. ‎- Da? Sigur?
‎Dar am o idee ‎ca să se dezghețe mai repede.
‎Așa va merge mai repede.
‎Mult mai repede.
‎Unde mă aflu?
‎Nu te speria.
‎- Ești în siguranță la muzeu. ‎- Muzeu?
‎Ăsta nu e muzeul meu.
‎Nu recunosc nimic!
‎Nu… Trebuie să ies de aici!
‎A zis „muzeul meu”.
‎E un exponat de muzeu. ‎L-ați mai văzut vreodată?
‎Eu, nu.
‎O fi existat înaintea mea.
‎De când stă înghețat?
‎Nu știu, dar pare confuz și speriat.
‎Să-l oprim până nu-și face rău.
‎- Haideți! ‎- Mumirific!
‎Oprește-ți înaintarea, brută păroasă! ‎Nu am nimic de împărțit cu tine.
‎Ești înăuntru, cavalerule?
‎Armura mea m-a protejat.
‎Oprește-te! Regina ta îți poruncește!
‎Haide!
‎- Mulțumesc. ‎- Chiar credeți că se va răni?
‎Mai degrabă ne va răni pe noi.
‎Nu!
‎Pedro!
‎Te-am prins!
‎Stai aici, în siguranță.
‎Asta te va încetini.
‎Iată ceva ratat.
‎Mersi, Ridley.
‎Ziua asta chiar e ratată.
‎În loc de o zi bună dintr-una ratată, ‎avem o zi rea dintr-una proastă.
‎Ridley, nu poți renunța! Asta o fac eu.
‎Tu nu renunți,
‎chiar dacă te calcă în picioare ‎un elefant păros.
‎Sigur, zilele pot fi ratate
‎Ca atunci, într-o vară
‎Cămila mi-a scuipat în mâncare
‎Sau când locuința mea
‎Se închide pentru renovare
‎Dar tu m-ai învățat ‎Să nu mă mai gândesc
‎Mă simt atât de abătut
‎Când vizitatorii pleacă
‎Sau când vărs băutura ‎Pe rochia lui Ismat
‎Dar există o vorbuliță
‎Care nu mă face să disper
‎Nu te poți lăsa doborât de un eșec
‎Când te-am cunoscut, fetițo
‎Eram așa de trist
‎Dar m-ai ajutat să nu mă mai încrunt
‎Dacă ziua pare mohorâtă ‎Ca mormântul lui Tutankhamon
‎Nu te poți lăsa doborât de un eșec
‎- Ai dreptate! ‎- Da. Sigur?
‎Am datoria să protejez muzeul,
‎fie că vorbim de zile ratate ‎sau de elefanți.
‎Asta înseamnă să nu renunți.
‎Stai! Ridley!
‎Am zis să nu renunți, ‎nu să te lași turtită!
‎Oprește-te!
‎Dle Mamut, opriți-vă!
‎A fost regal!
‎Bună! Știu că ești speriat și confuz,
‎dar muzeul e un loc sigur și minunat.
‎Vom face totul ‎ca să te simți bine. Promit.
‎Îmi pari cunoscută.
‎Îmi pare rău că m-am pierdut cu firea.
‎E OK. Când te trezești aiurea
‎după ce-ai fost congelat, e cam bizar.
‎Mai ales că muzeul e diferit ‎de cum mi-l amintesc eu.
‎Nukelik, tu ești?
‎Așa mă cheamă,
‎dar tu cine ești?
‎Sunt eu, Sylvia.
‎Sylvia?
‎- Sylvia Jones? ‎- Vino aici, pufoșenie mare.
‎Ai îmbătrânit.
‎Ai fost plecat mult timp.
‎Bunico, ce se întâmplă?
‎Când eram ca tine,
‎Nukelik era prietenul meu, aici la muzeu.
‎Îi ziceam Nukie.
‎Te-am ajutat să iei multe ștampile.
‎Ne strecuram în expoziția arctică
‎și ne uitam la aurora polară.
‎Într-o zi, m-am dus singur.
‎Am adormit și am înghețat ‎într-un bloc de gheață.
‎Am tot căutat, dar nu te-am găsit.
‎- Până acum. ‎- Până acum.
‎Bunica ta n-a renunțat.
‎Nu, e un Jones.
‎Nu renunțăm, zi ratată sau nu.
‎Bună! Sunt Ridley Jones, nepoata Sylviei.
‎De asta îmi pari cunoscută.
‎Încântat, Ridley.
‎Am văzut cum acționezi. ‎Semeni mult cu bunica ta.
‎E cel mai bun compliment ‎pe care l-aș putea primi!
‎Să te prezint.
‎Să sperăm că o să fie iar casa ta.
‎Acum, ce-ai zice să ieșim ‎și să ne uităm la Aurora Polară,
‎ca pe vremuri?
‎Aș zice…
‎Ce frumos!
‎Așa cum îmi amintesc.
‎Asta îmi trezește amintiri.
‎Minunat!
‎Mersi că mi-ai zis să nu renunț. ‎Aveai dreptate!
‎- Sigur? ‎- Sigur.
‎Trebuie să recunosc,
‎azi n-a fost chiar o zi ratată.
‎De fapt, a fost una grozavă.
‎AGALE CĂTRE CASĂ
‎Bună, Lonny.
‎- La ce lucrezi? ‎- Ridley!
‎Repar o țeavă
‎care a curs tot anul și m-a înnebunit.
‎Ce mă mai înnebunește ‎sunt cojile de banane de pe-aici.
‎Coji de banane.
‎Ciudat! Te pot ajuta?
‎Nu, mulțumesc, am terminat.
‎De fapt, le fac vrăji țevilor.
‎Observă.
‎Vezi? Lonny unu, scurgere zero.
‎Auzi și tu?
‎Lonny zero,
‎scurgere, o sută!
‎Ridley, fii calmă. ‎Mă duc să improvizez ceva,
‎ca să pot opri apa.
‎Fugi!
‎Ce înseamnă?
‎Nu e bine.
‎Echipa Ochilor, adunarea!
‎- Să salvăm leneșii! ‎- Hai să-i luăm.
‎Nu mai sunt.
‎Hai să oprim inundația ‎ca să nu mai fie probleme.
‎Bine zici, Ridley. Dar ce facem cu ei?
‎- Fugi cu mine. ‎- Pe unde?
‎Trebuie să-i adunăm ca să nu-i vadă Lonny.
‎A zis cineva să-i adunăm?
‎Adunatul e activitatea noastră preferată!
‎Asta am făcut în luna de miere.
‎Mersi. ‎Adunați-i, iar noi ne ocupăm de apă.
‎Haideți, leneșilor!
‎Gata, am legat-o!
‎Grozav! Așa curge mai puțin ‎până se întoarce Lonny.
‎Da.
‎Alarmă la muzeu!
‎Vine Lonny!
‎Dispăreți!
‎Ridley, tu ai oprit scurgerea?
‎Da, fără ajutor.
‎Bine, fiindcă se pare
‎că nu am cu ce să înlocuiesc țeava.
‎Voi comanda una nouă și asta durează.
‎Până atunci, nu putem opri complet apa,
‎iar drăgălașii ăștia ‎trebuie puși la păstrare.
‎Am eu grijă de ei. Promit.
‎Poftim. Pături, perne, mâncare și apă.
‎Mulțumesc pentru tot ce-ai…
‎Pentru tot ce-ai făcut, asta vrea să zică.
‎Bună, eu sunt Julietta.
‎Părinții mei spun ‎că vorbesc foarte repede.
‎Încântată. Mă bucur că sunteți OK.
‎Da, și eu.
‎Dar mi-e dor de păturica mea.
‎Când o să ne întoarcem acasă?
‎Nu știu. ‎Lonny nu știa cât durează reparația.
‎Bine. Mulțumesc.
‎Nici voi nu dormiți?
‎Da, nu mă simt regina care sunt.
‎Arăt fabulos, ca de obicei, dar…
‎Mă tot gândeam la leneși.
‎Și eu. Au tot ce le trebuie, nu?
‎Atunci de ce simt că am greșit? ‎Să vedem ce fac.
‎Depozitul e oribil. ‎Nimeni n-ar vrea să stea aici.
‎Așa e, aici nu poți paște.
‎Nu se văd stelele.
‎N-ai plușuri de îmbrățișat.
‎Au tot ce le trebuie pentru a supraviețui,
‎dar nu au casă. Putem face mai mult.
‎Da!
‎Haideți, leneșilor! ‎O să vă găsim un loc mai bun.
‎Mulțumesc, Ridley!
‎Îmi pare rău
‎că am fost surescitat.
‎Ne trebuie alt loc pentru leneși.
‎Idei, echipă?
‎Aripa egipteană?
‎Prințesa are mult spațiu, ‎mai elegant decât depozitul ăla vechi.
‎Sunt o gazdă regală bună.
‎Julietta, ți-ar plăcea să dormi ‎într-un palat egiptean?
‎Serios?
‎Ce-i asta?
‎Înțeleg.
‎Stai așa!
‎Dă-i drumul. E o capcană.
‎Serios, dă-i drumul acum. Te rog?
‎Mă mișc cât pot de repede.
‎Fii mai rapid! ‎Camera se umple cu nisip!
‎E foarte moale. ‎Ca păturica mea preferată de acasă.
‎E un șal special de la tatăl meu.
‎Îmi place fiindcă e potrivit ‎pentru o regină ca mine.
‎Scuze.
‎Nu-i nimic.
‎Îl porți pe ăsta în loc?
‎Ridley!
‎Deși îi iubesc pe leneșii noștri,
‎poate nu e ăsta locul potrivit pentru ei.
‎Știi unde le-ar fi bine?
‎Unde?
‎Banana.
‎Salut!
‎Nu face asta. Nu atinge!
‎Nu merge acolo!
‎Mai ales, n-o curăța!
‎Cum merge treaba?
‎Mai greu decât credeam. Asta spune ceva.
‎Scuze, nici ăsta nu e locul potrivit ‎pentru leneși.
‎Dar știi unde le-ar fi bine?
‎N-o să meargă.
‎Prea mulți leneși! Nu pot tropăi!
‎Ce alunecos!
‎Atenție jos!
‎Scuze, Ridley.
‎Am încercat peste tot!
‎E inutil.
‎Scuze că ne-am ieșit din fire.
‎- Dar… ‎- Mulțumesc, Ridley.
‎Ne vom întoarce la depozit.
‎Nu e bine.
‎Niciun loc din muzeu ‎n-a fost bun pentru ei.
‎Fiindcă nu l-am făcut așa.
‎Hai să mai încercăm.
‎Atenție, toată lumea!
‎Știu că i-ați primit,
‎dar se pare că nu a mers.
‎- Nu. ‎- Am de tropăit.
‎E multă blană.
‎- Banane… ‎- Artefactele regale.
‎Gândiți-vă ce simt leneșii.
‎Cum ar fi ‎dacă v-ați lăsa casa și lucrurile?
‎Ca să stai într-un depozit întunecos.
‎- Groaznic. ‎- Oribil!
‎Am vrut să-i ajutăm, ‎dar n-am făcut-o cu inima.
‎Noi n-am vrut să ne schimbăm, ‎dar ei au făcut-o.
‎N-am fost prea buni vecini de muzeu.
‎Știu că nu-i vreau în curtea mea.
‎Charlotte, de asta am ajuns aici.
‎Nu. Curtea mea e plină de nisipuri ‎mișcătoare. Ridley are dreptate.
‎Și reginele fac greșeli, ‎dar știu să le repare.
‎Îi vom ajuta, Ridley.
‎Hai să-i oprim ‎înainte să ajungă la depozit.
‎N-au ajuns departe.
‎Julietta!
‎Îmi pare rău.
‎Tu și familia ta ați renunțat la multe, ‎așa că și eu pot renunța la ceva.
‎Serios?
‎Desigur. ‎Asta înseamnă să fii un vecin bun.
‎Nu contează cine ești
‎Nu contează de unde vii
‎Suntem vecini, acum că sunteți aici
‎Ne bucurăm că ați venit
‎Nu e mare lucru
‎Veți vedea
‎Că vă veți simți ca acasă
‎Orice ar fi, toți suntem uniți
‎Vecini în aceste săli
‎Vă vom ajuta, vă vom ura bun-venit
‎În loc să înălțăm ziduri între noi
‎Nu e mare lucru
‎Veți vedea
‎Că vă veți simți ca acasă
‎Nu e mare lucru
‎Veți vedea
‎Că vă veți simți ca acasă
‎Amintește-mi cum se joacă.
‎Dante. Eu desenez și tu ghicești ce e.
‎Bine.
‎Stai, știu. E Ralph, coada mea.
‎- Așa e. ‎- Alarmă, partea a doua.
‎Vine Lonny!
‎Ascundeți-vă!
‎Da. Sunteți mai leneși.
‎Ridley, să știi că am instalat noua țeavă,
‎iar locul leneșilor ‎e uscat ca un os de dinozaur.
‎Ți-am spus că le fac vrăji.
‎Fără îndoială.
‎Mă duc să aduc leneșii din depozit.
‎- Da. Îi aduc eu. ‎- Mersi!
‎Ce copil săritor!
‎- Ați auzit vestea cea bună? ‎- Da.
‎Am auzit…
‎…vestea cea bună!
‎Ne bucurăm că mergem acasă!
‎- Nu! ‎- Nu.
‎- Fain. ‎- Prieteni…
‎Abia ați venit.
‎Vrem să spunem că ne va fi dor de voi.
‎Mai jucăm?
‎Bine, încă un joc.
‎Dudley, e rândul tău să ghicești.
‎Știu. E un punct?
‎Nu, un fir. Un fir mai lung.
‎Un băț. E un băț, nu?
‎Dudley.
‎Subtitrarea: Dan Butuza