‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫"במקום מלא מסתורין‬
‫שבו העבר מתעורר לחיים‬
‫יש גיבורה של ההיסטוריה‬
‫שמוכנה לשגשג‬
‫היא מצילה את העתיד שלנו‬
‫על-ידי הגנה על העבר‬
‫היא גיבורה שהרגע שלה הגיע סוף סוף‬
‫רידלי ג'ונס‬
‫מלאת תעוזה וגם אומץ‬
‫רידלי ג'ונס‬
‫שומרת על המוזיאון בגאווה‬
‫רידלי ג'ונס‬
‫ההרפתקנות שלה מדבקת‬
‫דינוזאור, דודו ושימפנזה אסטרונאוטית לצידה‬
‫רידלי ג'ונס‬
‫חובשת את כובע הפדורה המוכר‬
‫רידלי ג'ונס‬
‫שום אתגר לא יעמוד בדרכה‬
‫היא לעולם לא תיכנע לפחדיה‬ ‫היא זורחת כשהרפתקה מתקרבת‬
‫מזנקת לקלחת ואז מצילה את המצב‬
‫רידלי ג'ונס‬
‫רידלי ג'ונס"‬
‫- אורות הצפון -‬
‫המון שלג.‬
‫מה קרה? אתם לא אוהבים שלג?‬
‫בטח. אבל כשיורד כל כך הרבה,‬ ‫מעט מאוד מבקרים מגיעים למוזיאון.‬
‫לא כיף כשאין ילדים לשעשע.‬
‫ואם השלג מתחזק מספיק, משהו ממש נורא קורה.‬
‫איזה דבר ממש נורא?‬
‫יום שלג! מר פיבודי סגר את המוזיאון.‬
‫הדבר הממש נורא הזה.‬
‫ממש רציתי לראות את כל הילדים שמבקרים.‬
‫הבאתי כפות-מזלג לתקוע בנוצות‬ ‫כדי להיראות כמו חייזר!‬
‫דדלי, אתה יודע שלא אוכל להרשות לך.‬
‫ילדים יחשבו שציפורי דודו הן מהחלל החיצון.‬
‫מה זה משנה? בכל מקרה לא יבואו ילדים היום.‬ ‫אכריז על זה.‬
‫היום רשמית מבאס.‬ ‫-בנאדם.‬
‫לא מבחינתי.‬
‫ימי שלג הם הזדמנות להוציא‬ ‫את מכסחת השלג X-57 של המוזיאון,‬
‫מפלסת השלג בעלת ההספק הגבוה ביותר‬ ‫שאפשר לקנות.‬
‫את בטוחה שתהיי בסדר בקור?‬
‫אל תדאגי לי, מתוקה.‬
‫הייתי יוצאת אל התצוגה הארקטית עם חבר ותיק.‬
‫היינו מתגברים על הקור‬ ‫ומביטים יחד באורות הצפון.‬
‫סבתא?‬ ‫-אה, נכון!‬
‫מצב סבתא מפלסת מופעל.‬
‫תפסי, רידלי! למקרה שתצטרכי את זה.‬ ‫-תודה!‬
‫אני כבר מרגיש את הבאסה של היום הזה‬ ‫נוזלת עליי כמו דבק רטוב!‬
‫אני דוחה את הבאסה!‬
‫תתלבשו טוב.‬
‫אי אפשר להתגבר על יום מבאס. הוא חזק מדי.‬
‫אולי המוזיאון סגור,‬
‫אבל אפשר לבלות יום לא מבאס.‬
‫סבתא הייתה יוצאת להרפתקאות ארקטיות‬ ‫וגם אנחנו יכולים.‬
‫עם המגשים שלקחתי מהקפיטריה‬
‫ננצח רשמית כל יום מבאס!‬
‫תראו אותה גולשת כמו מלכה!‬
‫כן!‬
‫וככה מנצחים את הבאסה.‬
‫אני בא, נערת כיסוח באסה!‬
‫אני סלטה-זאורוס!‬
‫האחרון הוא ביצה סרוחה!‬
‫נתראה למטה, בוקרים זוחלים!‬
‫שמישהו יגיד לי אם אני גולשת בכיוון הנכון!‬
‫תפסתי.‬
‫למען פאר הממלכה!‬
‫איידה!‬
‫את בסדר?‬
‫אני בסדר.‬
‫אכן, שריוני הגן עליי.‬
‫אתה מוכן להיפטר מהבאסה?‬
‫לא יודע. אולי תרד.י בלעדיי.‬
‫אין מצב, חבר. נגלוש יחד, זה לצד זה.‬
‫קדימה, דודו!‬
‫זו גלישה בכיוון אחד להכחדת דודו מלאה!‬
‫פרד! דדלי!‬
‫אנחנו בסדר.‬ ‫-מבינה עכשיו, רידלי?‬
‫מבינה מה?‬ ‫-מבינה מה?‬
‫מבינה מה?‬
‫היום המבאס גרם לנו להתרסק, זה מה.‬
‫רגע, מה זה שם?‬
‫יש משהו בתוך הקרח.‬
‫זו ממותה צמרית!‬
‫חשבתי שהן נכחדו.‬ ‫-זה קורה לטובים ביותר.‬
‫לגמרי.‬
‫הן באמת נכחדו, לפני כ-4,000 שנים.‬
‫זו יכולה להיות תגלית גדולה!‬ ‫צריך להביא אותה למוזאון.‬
‫לדעתי כולנו נסכים שזו עבודה בשביל פרד.‬
‫זה ממש מגניב! רואה, היום המבאס שלך הופך‬
‫ליום שבו מוצאים חיה שחשבו שנכחדה.‬
‫אני לא מצליח.ה להזיז את זה,‬
‫וזה אומר שזה בלתי ניתן להזזה.‬
‫לא אוותר.‬
‫אני מקווה שמשפחת הפינגווינים שלך‬ ‫מוכנה להרפתקה,‬
‫כי יש לי תוכנית.‬
‫כיף כאיופק! הרפתקת פינגווינים!‬
‫קדימה פליפר! קדימה פלפר! קדימה פדרו ופרד!‬
‫הממותה תגיע למוזיאון בתוך זמן קצר.‬
‫קדימה, ממותה קטנה.‬
‫הממותה אמורה להפשיר די מהר‬ ‫ליד הר הגעש של דנטה.‬
‫אבל יהיה מבאס אם מר פיבודי‬ ‫יחזור לפני שהיא תפשיר.‬
‫נכון, דדלי.‬ ‫-כן? את בטוחה?‬
‫אבל יש לי תוכנית להפשרה מהירה יותר.‬
‫זה יזרז קצת את העניינים.‬
‫או הרבה.‬
‫איפה אני?‬
‫אל דאגה.‬
‫אתה בטוח פה במוזיאון.‬ ‫-מוזיאון?‬
‫זה לא יכול להיות המוזיאון שלי.‬
‫הכול נראה שונה!‬
‫אני לא יכול… צריך לצאת מפה!‬
‫הוא אמר, "המוזיאון שלי".‬
‫הוא בטח ממותה מתצוגת מוזיאון.‬ ‫מישהו מכם ראה אותו בעבר?‬
‫לא אני.‬
‫הוא בטח היה פה לפני זמני.‬
‫כמה זמן הוא היה קפוא?‬
‫לא יודעת, אבל הוא נראה מבולבל ומפוחד.‬
‫צריך לעצור אותו לפני שיפגע בעצמו.‬
‫קדימה!‬ ‫-מדהי-מומיה!‬
‫חדל מתנועתך, בריון שעיר!‬
‫אין לי ויכוח עימך.‬
‫את עדיין שם, אבירונת?‬
‫שריוני הגן עליי.‬
‫עצור, ממותה! מלכתך פוקדת עליך!‬
‫קדימה!‬
‫תודה, פיצ'ס.‬
‫אנחנו באמת דואגים שיפגע בעצמו?‬
‫סביר יותר שיפגע בנו.‬
‫אוי, לא! לא!‬
‫פדרו!‬
‫תפסתי!‬
‫תישאר פה למעלה. תהיה מוגן.‬
‫זה יאט אותך.‬
‫זה מבאס.‬
‫תודה, רידלי.‬
‫היום הזה באמת מבאס.‬
‫אולי ניסיון להפוך יום מבאס ליום טוב‬
‫רק הפך יום רע לגרוע יותר.‬
‫רידלי, אל תוותרי! ויתור הוא הקטע שלי.‬
‫את לעולם לא מוותרת,‬
‫גם אם את עלולה להירמס‬ ‫על-ידי סוג של פיל שעיר.‬
‫"כן, ימים יכולים לבאס‬
‫כמו פעם בקיץ‬
‫שבו הגמל היורק ירק לי על האוכל‬
‫או כשהאזור שלי‬
‫סגור לשיפוצים‬
‫אבל את זו שלימדה אותי לא להתבאס‬
‫עצוב לי מאוד‬
‫אחרי שכל האורחים עוזבים‬
‫או כשאני שופך משקה‬ ‫על השמלה האהובה של איסמת‬
‫אבל יש אמרה קטנה‬
‫שעוזרת לי לא להתייאש‬
‫אל תיתן לבאסה לבאס‬
‫היום שבו פגשתי בך, ילדה‬
‫היה בהתחלה מאוד עצוב, ילדה‬
‫אבל עזרת לי להפוך את הזעף לחיוך‬
‫כן, אם יום נראה עצוב‬
‫ממש כמו הקבר של תות אנך אמון‬
‫אסור לתת לבאסה לבאס‬
‫לא, אסור לתת לבאסה לבאס"‬
‫אתה צודק.‬
‫כן? את בטוחה?‬
‫תפקידי הוא להגן על המוזיאון,‬
‫בין אם מימים מבאסים או פילים שעירים.‬
‫וזה אומר שאסור אף פעם לוותר.‬
‫חכי! רידלי!‬
‫אמרתי שאסור לוותר, לא להתנדב למעיכה!‬
‫עצור!‬
‫אדון ממותה, בבקשה עצור.‬
‫זה היה מלכותי!‬
‫היי. אני יודעת שאתה בטח ממש מפוחד ומבולבל,‬
‫אבל המוזיאון הוא מקום בטוח ונפלא.‬
‫נעשה הכול כדי שתרגיש בנוח. מבטיחה.‬
‫את נראית מאוד מוכרת.‬
‫סליחה שהייתי קצת פיל בחנות חרסינה.‬
‫לא נורא. אני בטוחה שלהתעורר במקום זר‬
‫אחרי שקופאים בקרח יכול להיות די מוזר.‬
‫זה בעיקר כי המוזיאון מאוד שונה ממה שזכרתי.‬
‫נוקליק, זה אתה?‬
‫זה שמי,‬
‫אבל מי את?‬
‫זו אני, סילביה.‬
‫סילביה?‬
‫סילביה ג'ונס?‬ ‫-בוא אליי, מפלצת מדובללת שכמוך.‬
‫הזדקנת.‬
‫נעלמת להרבה זמן.‬
‫סבתא, מה קורה פה?‬
‫כשהייתי בגילך,‬
‫נוקליק היה החבר הכי טוב שלי פה במוזיאון.‬
‫קראתי לו נוקי.‬
‫עזרתי לך לצבור את רוב החותמות בדרכון שלך.‬
‫תמיד היינו חומקים דרך התצוגה הארקטית‬
‫ומביטים יחד באורות הצפון.‬
‫אבל יום אחד יצאתי לבד.‬
‫נרדמתי והפכתי לגוש קרח.‬
‫חיפשתי בלי סוף, אבל לא מצאתי אותך.‬
‫עד עכשיו.‬ ‫-עד עכשיו.‬
‫סבתא שלך לא ויתרה.‬
‫לא, היא ממשפחת ג'ונס.‬
‫ואנחנו לא מוותרים, גם אם יש יום מבאס.‬
‫היי, נוקי, אני רידלי ג'ונס,‬ ‫הנכדה של סילביה.‬
‫לכן את כל כך מוכרת.‬
‫נעים מאוד, רידלי.‬
‫ראיתי את היכולות שלך. ירשת הרבה מסבתא שלך.‬
‫אין מבחינתי מחמאה טובה יותר!‬
‫אכיר לך את כולם.‬
‫אני מקווה שתרצה שזה יהיה שוב הבית שלך.‬
‫אבל בינתיים,‬ ‫מה דעתך שנצא להביט באורות הצפון,‬
‫כמו פעם?‬
‫דעתי היא…‬
‫ואו.‬
‫כל כך יפה.‬
‫בדיוק כמו שזכרתי.‬
‫זה מעורר זיכרונות.‬
‫יפה!‬
‫תודה שהזכרת לי לא לוותר.‬
‫צדקת.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-אני בטוחה.‬
‫יודעת, אני חייב להודות,‬
‫בסוף זה לא היה יום מבאס.‬
‫הוא בעצם היה די מעולה.‬
‫עצלנים שובו הביתה.‬
‫היי, לוני.‬
‫על מה את עובדת?‬ ‫-אה, רידלי!‬
‫רק מתקנת צינור‬
‫שדולף כל השנה ויכול לשגע קופים.‬
‫זה מצחיק, כי הדבר האחר שמשגע‬
‫הן קליפות הבננה שאני מוצאת פה.‬
‫קליפות בננה.‬
‫מוזר. צריכה עזרה?‬
‫לא, תודה, כמעט סיימתי.‬
‫אני סוג של הלוחשת לצינורות.‬
‫שימי לב.‬
‫רואה? לוני אחד, דליפות אפס.‬
‫שמעת משהו?‬
‫לוני אפס,‬
‫דליפות מאה!‬
‫רידלי, תירגעי. אביא צ'וקומוקו חלופי,‬
‫כדי לסגור את המים.‬
‫רוצו!‬
‫תזכיר לי מה זה לרוץ.‬
‫זה לא טוב.‬
‫צוות עיניים, להתייצב!‬
‫צריך להציל עצלנים!‬ ‫-בואו ניקח אותם.‬
‫אלה כל העצלנים.‬
‫עכשיו נעצור את ההצפה לפני שתהרוס עוד משהו.‬
‫אין בעיה. אבל מה נעשה איתם?‬
‫רוצו איתי.‬ ‫-לאן ללכת?‬
‫צריך לכנס את היצורים האלה‬ ‫לפני שלוני תראה אותם.‬
‫מישהו אמר לכנס יצורים?‬
‫כינוס יצורים‬ ‫היא אחת מהפעילויות האהובות עלינו!‬
‫זה מה שעשינו בירח הדבש שלנו.‬
‫תודה מא ופא.‬ ‫תאספו את העצלנים בזמן שנטפל במים.‬
‫דיו, עצלנים קטנים!‬
‫זה חבוש, הודות לתחבושות שלי!‬
‫מעולה! זה יפחית את כמות המים‬ ‫עד שלוני תחזור.‬
‫כן.‬
‫מקרה חירום במוזיאון!‬
‫לוני מגיעה!‬
‫להתפזר.‬
‫רידלי, אטמת את הדליפה לבד?‬
‫כן, בלי עזרה בכלל.‬
‫זה טוב, כי מסתבר‬
‫שאין לי צ'וקומוקו חלופי לצינור הזה.‬
‫צריך להזמין חדש, וזה יכול לקחת זמן.‬
‫עד אז אין דרך לעצור לגמרי את המים,‬
‫והחמודים האלה יצטרכו להיכנס לאחסון.‬
‫אוכל לטפל בהם. אני מבטיחה.‬
‫בבקשה. שמיכות, כריות, אוכל ומים.‬
‫תודה על כל מה שאתם…‬
‫על כל מה שעשיתם, זה מה שרצתה לומר.‬
‫היי, אני חולייטה.‬
‫ההורים שלי אומרים‬ ‫שאני הדברנית המהירה במשפחה.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫אני שמחה שאת והמשפחה שלך בטוחים.‬
‫כן, גם אני.‬
‫אבל אני מתגעגעת לשמיכי שלי.‬
‫מתי נוכל לחזור הביתה?‬
‫לא יודעת. לוני לא הייתה בטוחה‬ ‫כמה זמן תיקון הצינור יארך.‬
‫אוקיי. תודה.‬
‫גם אתם לא הצלחתם לישון?‬
‫כן, משהו שונה בהרגשה המלכותית שלי.‬
‫כלומר, אני נראית מעולה, כרגיל, אבל…‬
‫כל הזמן חשבתי על חברינו העצלנים.‬
‫גם אני. אבל אין להם כל מה שהם צריכים?‬
‫אז למה אני מרגישה שטעינו?‬ ‫בואו נבדוק מה איתם.‬
‫המחסן הזה נורא.‬ ‫אף אחד מאיתנו לא היה רוצה לחיות פה.‬
‫נכון, אין מקום למרעה.‬
‫לא רואים כוכבים.‬
‫אין בובות דודו לחבק.‬
‫אולי יש לעצלנים כל מה שצריך כדי לשרוד,‬
‫אבל אין להם בית. נוכל להשתפר.‬
‫כן!‬ ‫-כן!‬
‫בואו, עצלנים. נמצא לכם מקום הרבה יותר טוב.‬
‫תודה, רידלי!‬
‫סליחה‬
‫שאנחנו מתרגשים כל כך.‬
‫צריך למצוא מקום אחר לעצלנים.‬
‫יש למישהו רעיון?‬
‫אולי באגף המצרי?‬
‫לנסיכה יש המון מקום‬
‫וזה הרבה יותר מהודר מאשר ארון אחסון עבש.‬
‫ובכן, אני מארחת מלכותית.‬
‫חולייטה, רוצה להעביר את הלילה בארמון מצרי?‬
‫באמת?‬
‫מה זה?‬
‫אתפוס את זה.‬
‫רגע.‬
‫תעזוב את זה. אני יודע לזהות מלכודות.‬
‫באמת, תעזוב, עכשיו. בבקשה?‬
‫אני זז הכי מהר שאני יכול.‬
‫זוז מהר יותר. החדר מתמלא בחול.‬
‫זה כל כך רך.‬ ‫זה מזכיר לי את השמיכי שלי מהבית.‬
‫כן, זה בעצם רדיד מיוחד שקיבלתי מהאבות שלי.‬
‫אני אוהבת אותו כי הוא מתאים למלכה, כמוני.‬
‫סליחה.‬
‫לא נורא.‬
‫תרצי ללבוש את זה במקום?‬
‫רידלי!‬
‫ככל שאני אוהבת את העצלנים,‬
‫אולי זה לא המקום המתאים בשבילם.‬
‫יודעים איפה זה יכול לעבוד?‬
‫איפה?‬
‫בננה, יאמי.‬
‫היי, כולם.‬
‫אל תעשו את זה או תיגעו בזה!‬
‫או תלכו לשם.‬
‫בעיקר, אל תקלפו את זה.‬
‫איך הולך פה?‬
‫יותר פרוותי ממה שאני רגילה אליו.‬ ‫וזה לא הולך ברגל.‬
‫סליחה, מותק.‬ ‫אני חושבת שגם זה לא המקום בשביל העצלנים.‬
‫אבל יודעת איזה מקום יוכל להתאים?‬
‫לא, זה לא יעבוד.‬
‫יותר מדי עצלנים! אי אפשר לשעוט!‬
‫כל כך חלקלק!‬
‫זהירות למטה!‬
‫סליחה, רידלי.‬
‫ניסינו בכל מקום!‬
‫זה חסר סיכוי.‬
‫סליחה שהתפרצתי ככה.‬
‫אבל…‬ ‫-תודה בכל אופן, רידלי.‬
‫המשפחה שלי ואני פשוט נחזור למחסן.‬
‫לא, זה לא בסדר.‬
‫אבל אף אחד מהמקומות במוזיאון‬ ‫לא התאים לעצלנים.‬
‫כי לא התאמנו אותם לעצלנים.‬
‫צריך לנסות שוב.‬
‫היי, כולם, תקשיבו.‬
‫אני יודעת שהעצלנים התארחו אצלכם,‬
‫ומסיבות שונות זה לא הצליח.‬
‫לא.‬ ‫-אני צריך לשעוט.‬
‫המון פרווה.‬
‫הבננות האלה.‬ ‫-החפצים המלכותיים.‬
‫תחשבו מה עובר על העצלנים.‬
‫הייתם רוצים לעזוב את הבית‬ ‫ואת כל הדברים שלכם?‬
‫ובנוסף לגור בחדר מחסן חשוך.‬
‫זה נורא.‬ ‫-ממש לא נעים.‬
‫אמרנו שניסינו לעזור לעצלנים,‬ ‫אבל לא התאמצנו עד הסוף.‬
‫לא רצינו שהחיים שלנו ישתנו,‬ ‫למרות שהחיים שלהם השתנו מאוד.‬
‫נראה שלא היינו שכני מוזיאון טובים.‬
‫אני לא רוצה אותם בחצר האחורית שלי.‬
‫שרלוט, זו הגישה שהביאה אותנו למצב הזה.‬
‫רק התכוונתי לא בחצר האחורית שלי,‬
‫כי יש בה חול טובעני.‬ ‫אבל אני מסכימה עם רידלי.‬
‫גם מלכה טועה, אבל יודעת מתי לתקן אותן.‬
‫נעזור עם העצלנים, רידלי.‬
‫אז נעצור אותם לפני שיחזרו למחסן.‬
‫נראה שלא התרחקו הרבה.‬
‫היי, חולייטה.‬
‫סליחה על מה שקרה קודם.‬
‫את והמשפחה שלך ויתרתם על המון,‬
‫אז גם אני אוכל לוותר על משהו.‬
‫באמת?‬
‫כמובן. זו המשמעות של שכנות טובה.‬
‫לא משנה מי אתה‬
‫לא משנה מאיפה באת‬
‫אנחנו שכנים עכשיו כי הגעת‬
‫ואנחנו שמחים להיות איתך‬
‫זה לא סיפור גדול‬
‫תסתכלו ואנחנו‬
‫נגרום לכם להרגיש בבית‬
‫בכל מצב, כולנו כאחד‬
‫שכנים המאוחדים בין הקירות האלה‬
‫נושיט יד לעזרה ונקבל אתכם בברכה‬
‫במקום לבנות חומות‬
‫זה לא סיפור גדול‬
‫תסתכלו ואנחנו‬
‫נגרום לכם להרגיש בבית‬
‫זה לא סיפור גדול‬
‫תסתכלו ואנחנו‬
‫נגרום לכם להרגיש בבית‬
‫תזכירו לי שוב איך משחקים במשחק הזה.‬
‫דנטה. אני מציירת ואתה מנחש מה בתמונה.‬
‫כן, אוקיי.‬
‫רגע, אני יודע. זה ראלף.‬
‫צדקת.‬ ‫-מצב חירום במוזיאון, סיבוב שני.‬
‫לוני מגיעה!‬
‫מהר, תסתתרו!‬
‫אה, נכון. אתם לא זזים מהר.‬
‫רידלי. תשמחי לדעת‬ ‫שהתקנתי את הצ'וקומוקו החדש של הצינור,‬
‫ותצוגת העצלנים יבשה כמו עצם של דינוזאור.‬
‫אמרתי לך שאני הלוחשת לצינורות.‬
‫לא היה לי ספק.‬
‫אלך להוציא את העצלנים מהמחסן.‬
‫נכון. אביא אותם.‬ ‫-תודה!‬
‫היא תמיד שמחה לעזור.‬
‫שמעתם את החדשות הטובות?‬ ‫-כן.‬
‫אכן שמענו…‬
‫את החדשות הטובות!‬
‫אנחנו שמחים לחזור הביתה!‬
‫לא!‬ ‫-לא.‬
‫אוי.‬ ‫-החברים שלי לקן.‬
‫הרגע הגעתם.‬
‫אנחנו מנסים לומר שנתגעגע.‬
‫אולי נשחק עוד משחק אחד?‬
‫טוב, עוד משחק אחד.‬
‫דדלי, עכשיו תורך לנחש את הציור.‬
‫אני יודע. זו נקודה?‬
‫לא, קו. קשקוש. קו ארוך יותר.‬
‫מקל. זה מקל, נכון?‬
‫אוי, דדלי.‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬