EN NETFLIX-SERIE
Her i mystikkens telt
Der fortiden blir levende
Finner vi en historiehelt
Som tåler alt som er krevende!
Hun redder fremtiden
Ved å beskytte fortiden
Hun er en helt Og hun vinner striden!
Ridley Jones!
Vågal og dristig og modig
Ridley Jones!
Vokter museet med stolthet
Ridley Jones!
Hennes eventyrsans er smittsom
Med dinoer, dodoer Og astronautsjimpanser ved sin side
Ridley Jones!
Hun går alltid i sin fedora
Ridley Jones!
Ingen utfordring kan stoppe henne
Frykten er aldri noen hindring
Eventyret gir henne lindring
Hun svinger seg inn
Og redder dagen
Ridley Jones!
En ridderfortelling.
Hun kommer! Alle gjør seg klare!
Så spent at jeg nesten ikke holder ut.
Jeg også, Pedro.
Jeg teller ned.
Én, to, tre!
Overraskelse!
En garde, beist!
Hallo. Beklager.
Jeg trodde dere var et bakhold av landeveisrøvere.
Vi ville ønske deg lykke til på din store dag.
Stor dag? Hvilken store dag?
Fred fant dette i søppelkassen.
Jeg aner ikke hva det kan være.
En invitasjon til den årlige Runde bords helteturnering.
Og den er adressert til deg, Ida!
Sikker på at det står navnet mitt? Kanskje det er til en annen Ida?
Jepp, der er navnet ditt. "Ida fra første etasje, rotundens vokter,
stormester av gavebutikken og temmer av Lonnys gulvvaskemaskin."
Det er veldig spesifikt.
Vi vet du har drømt om å vinne førstepremien siden du var liten ridder.
Og nå har du endelig sjansen.
Jeg må fortelle dere noe.
At du er en av de største heltene i mitt kongerike? Museet? Vi vet det allerede.
-Nei, det er ikke akkurat… -La oss hylle helten Ida.
Tre ganger hurra for Ida Hun har overvunnet det meste
Hvem trenger kong Arthur Når man har den beste?
Hun reddet Dudley Fra spindelvevutstillingen
Og drepte dragen med klingen
Du er en helt, Ida Du er en helt
I hele rotunden Forteller de om hennes bragder
En ridder så modig At hun ikke trenger noen nobel ganger
Hun rensket lobbyen For hver eneste skurk, banditt og rotte
Og reddet huleboerne Fra deres egen grotte
Hvem som helst kan gjøre det i ro og mak
Det var ingen stor sak
Du er en stor sak
Du er en helt, Ida Du er en helt
Helt! Ta meg imot.
Jepp. Selv en grasiøs, men tøff bison som meg
må krasje noen ganger før de oppnår noe.
Beklager at jeg skuffet deg, Fred. Jeg beklager at jeg skuffet dere alle.
Det var jeg som kastet invitasjonen.
Fordi…jeg ikke er noen helt.
Hva? Selvsagt er du det.
Ikke bare rustningen min er rusten. Men jeg også.
Lenge siden jeg gjorde noe heltemodig. Vet ikke om jeg fortsatt har det som trengs.
Det er derfor jeg ikke blir med i turneringen.
Jeg må innse at heltedagene mine ligger bak meg.
I dag pensjonerer jeg meg fra ridderskapet.
Nei!
-Hva?! -Pensjonerer?!
Er favorittridderen min pensjonert? Hun er jo ikke gammel engang.
Hun skal ikke pensjonere seg.
Vi kan ikke la Ida glemme drømmen om å vinne turneringen.
Helt enig, solstråle. Hva er oppdraget?
Helter kommer alltid til unnsetning, ikke sant?
Vi må bare skape noen farlige situasjoner, så Ida kan redde dagen.
Da innser hun at hun fortsatt er en helt.
-Hestene stopper ikke! -Vi går utfor klippekanten!
Hjelp!
Kan noen hjelpe?!
Hjelp!
Til unnsetning!
Det var så kult!
Det var det!
Ida, du reddet nybyggerne, Ma og Pa.
Takket være din tapperhet, kan Ma og jeg fortsette reisen vestover i rotunden.
Det skal være noen fine utstillinger der.
Nå gjenstår bare å krysse dammen ved vannfontenen.
Og banditter. Men jeg takler dem.
Klar for å delta i turneringen?
Turneringen? Å nei. Alt jeg gjorde, var å redde en liten familie.
Størrelse er uviktig!
Selv en liten redning er en viktig redning.
Selv en væpner kunne klart det.
Farvel, små vognfolk. Ha en trygg reise.
Skal vi hjelpe Ida tilbake på sporet, trenger vi en større redning.
Hent, hent, strikk. Sånn, ja.
Du store alpakka.
Ida! Vi trenger dine ridderferdigheter!
Det er en meteorstorm i romfløyen! Romfergen blir ødelagt!
Og en mumie er bundet til togskinnene!
Det var vår første falske redningsidé. Jeg mener, Peaches er inni romfergen!
Ikke si mer. Vi må dra!
Hallo? Gjør vi fortsatt den "bundet til togsporet"-greia? Dronning Ismat?
Takk Saturn for at du kom, Ida!
Jeg vet ikke hvor lenge skipet mitt tåler denne ekte meteorstormen!
Tomt.
Godt jobbet, team! Jeg vil si at helten vår slo en home run.
Du klarte det, Ida!
-Fantastisk! -Jura-sykt!
Du reddet meg og romfergen.
Det gjør deg til en av galaksens største helter.
Å, pytt. Alle med grunnleggende drage- drepertrening kan forsvare seg sånn.
Jeg kjenner ingen andre som kan klare det.
Du har aldri møtt Lancelot.
Se på klokken. Jeg må rekke vannaerobic i marinbiologiutstillingen.
Farvel, mine venner.
Å, det er like før vi får Ida til å tro at hun er en helt igjen.
Jeg føler det. Vi må bare iscenesette én stor redning til.
-En skikkelig skummel en. -Og astronomisk farlig.
Hvorfor føler jeg at jeg ikke vil like dette?
Derfor, ja.
Takk for at vi fikk låne tauet, fru S!
Ikke noe problem.
Bare sørg for å gi det tilbake etterpå. Det tauet gir meg støtte i halen.
Tauet er festet. Går det bra, Dudley?
Selvsagt. Jeg er jo bare en flyveløs fugl som henger hjelpeløst over en vulkan.
Slapp av. Dante drar deg i sikkerhet hvis planen ikke fungerer.
Ja, jeg har deg. Ops.
Du er frisk som en fisk. Eller som en fugl. Skjønner?
-Ja, glem det. -Innta plassene.
La oss få helteshowet i gang.
Springer tar dronning.
Og robot. Hurra!
Ida! Vi trenger hjelp! Dudley besøkte fru Sanchez, og han falt i vulkanen!
Og den har utbrudd når som helst!
Hjelp! Jeg er en dodo i nød.
Men noen må hjelpe! Det er veldig varmt her borte!
Takk, Deres ridderlighet. Jeg holdt på å bli frityrstekt.
Det var heltemodig!
-Du er super! -Absolutt!
Det var vel heltemodig.
Kan jeg få autografen din?
Hør, hør. Jeg har en kunngjøring!
Jeg, Ida fra første etasje,
skal konkurrere i Runde bords helteturnering!
-Hurra! -Kom igjen, jente!
Jeg må samle tingene mine og dra!
Dere var flinke. Ida trodde faktisk at dere var i trøbbel.
Ja, vi var flinke. Angående betalingen vår…
Her.
-Jippi! -Vi er rike!
Trenger dere oss til å late som vi må reddes igjen, bare si ifra.
Ida? Å nei. Jeg tror hun hørte oss.
Huff. Hun føler seg ikke som en helt lenger.
Men vi beholder denne pennyen.
Ida, vent! La meg forklare.
Det dere gjorde for meg, var edelt. Men det var ikke ekte. Jeg er ingen helt.
Jo. Alle vet det. Vi ville bare at du også skal vite det.
Ops. Vi glemte å returnere dette.
Å, nei! Tauene mine! Se opp der nede!
Vi blir snart hvalhale-pannekaker! Løp for livet!
-Se opp! -Løp!
Bildet mitt!
Å, nei! Pedro!
Ikke lag flere falske katastrofer for meg.
Det er ekte! Vi må redde Pedro!
Hold ut, lille pingvin!
-Ta imot, lady Jones! -Har deg!
Hun klarte det!
Bravo, Ida!
-Du reddet meg. Helten min. -Det var fantastisk.
Syns dere jeg er en helt? Selv om de andre gangene ikke var ekte?
Selvsagt. Situasjonene var kanskje ikke ekte, men handlingene dine var det.
Ja! Du nøler aldri med å ri inn i fare for å redde noen.
Akkurat.
Blås i om rustningen din er rusten. Det som er under rustningen, skaper helten.
Hjertet ditt. Og du, Ida, har en helts hjerte.
Takk, Ridley.
Takk, alle sammen. For at dere hjalp meg å huske hva det betyr å være en helt.
Unnskyld meg, jeg skal på en turnering!
-Ja! -Knus dem!
Vær forsiktig.
Bare husk: Trofé eller ikke, du er fortsatt en helt for oss.
Oi, så trofeet er faktisk et bord. Den så jeg ikke komme.
Det er det kuleste trofeet jeg har sett!
Takk, lille Pedro. Du kan hjelpe meg å polere det når du vil.
Tre ganger hurra for vennen vår Ida. En ekte helt!
Hurra! Hurra! Hurra!
Hei, helt. Ta meg imot.
Ida! Ida! Ida!
Dudleys inferno.
-Hei, Dudley. -Hei, vår fjærdekte venn.
Pierce! Bruk inneskriket deres,
så Lonny ikke ser at jeg slapper av her.
Kompiser og fuglefrø. Alt en ensom dodo trenger.
-Vil dere se det store showet med meg? -Stort show?
Hvilket show?
Det store showet!
Dantes vulkan! Den fungerer igjen!
Vulkanen er reparert.
Det var noen sokker i dinosaurstørrelse som tettet den.
-Rids, kan du senke heisen ned igjen? -Ok.
Bravo, Jones-familien. Alt er normalt igjen.
Eller nesten normalt igjen.
Jeg aner ikke hvordan denne dodoen blir feilplassert hver kveld.
Sånn, lille venn. Tilbake der du hører hjemme.
Lonny til herr Peabody. Hallo?
Uten Lonny ville jeg ikke vært fanget her. Jeg ville hatt nøklene til min frihet.
-Nøkler… -Herr P? Er du der?
Hei! Du er ikke radioen. Du er billettskanneren.
Lonny til herr Peabody. Jones-familien fikset vulkanen!
-Lonny. -Det var raskt.
Lås hoveddørene, så jeg kan dra hjem!
Jeg følger deg ut.
Leter. Leter. Så mange lommer.
Alt i orden, Lonny?
Ja… Jeg kan ikke låse, for jeg har mistet nøklene… For hundrede gang.
Hvordan kan jeg tjene penger på,
jeg mener beskytte, museet hvis du ikke kan låse døren?
Alle gjør feil, herr Peabody.
Det er derfor jeg gir Lonny en siste sjanse.
Finn nøklene før jeg kommer tilbake, ellers tar jeg skiltet og skanneren!
Fordi du får sparken!
Sparken?
-Det eneste stedet jeg føler meg hjemme. -Jeg kjenner følelsen, Lonny.
Nøklene mine kan være hvor som helst, så jeg må lete overalt!
Burde vært like flink til å lete etter ting som å miste dem.
-Dårlige nyheter. -Gode nyheter!
-Vi må finne Lonnys nøkler. -Jeg tok Lonnys nøkler.
Vent. Har du dem?
Jepp. Lonny setter meg alltid i utstillingen.
Min ensomme utstilling.
-Men jeg er en sosial fugl. -Hva hjelper det å ta Lonnys nøkler?
Fordi hvis Lonny får sparken, har ikke museet noen vakt lenger.
Jeg er et geni.
Men Lonny hører hjemme her.
Selv om hun ikke er verdens beste vakt.
Hun merker ikke bananene jeg har på kontoret hennes.
Vi må få Lonnys nøkler tilbake til henne, så hun ikke får sparken.
Hvor gjemte du dem?
Følg meg.
Jeg gjemte dem under redet mitt.
-Sikker? -Nøklene er borte!
Ja! Jeg mener, huff.
Vi må finne dem, og det fort.
-Øyne, er dere med? -Jeg er med!
-Ja! -Mottatt!
Men husk. Uten Lonny kan dere forlate deres lille dodo-utstilling
og ta flytimer med ørnene når dere vil.
-Bare du gjør det. -Ok. Jeg hjelper til.
-Men jeg skal ikke prøve så hardt. -Peaches, kan du sjekke monitorene?
-Kanskje vi kan se hvor nøklene er. -Oppdrag mottatt.
Yee-haw!
For et kupp!
Vi er rike!
Ridley, jeg ser Lonnys nøkler!
Samle oppbudet for en gammeldags vognjakt!
-Ma! Pa! Stopp! -Vent!
Ser ut som vi har banditter etter oss.
-Dra til grotten! -Har dem!
For et krasj.
Vi traff en blindvei.
-Sjakten kommer ut rundt hjørnet. -Avskjær dem ved passet.
Jippi!
Stopp en hal!
Ma? Pa?
De nøklene tilhører Lonny.
-Jøss. -Det ante vi ikke.
-Lonny er snill. -Hun hindrer barna i å stjele oss.
Jaså? Så snilt av henne. Mye snillere enn å bli båret tilbake til dodo-utstillingen.
Her.
Det som er igjen av dem.
"Er igjen"?
Ifølge denne listen fra Ma og Pa byttet de nøkler med to utstillinger.
-Tror jeg. -Hvem er først på listen?
Pass hår-hornene.
Lemurson-ungene! Hei, unger! Vi trenger nøkkelen!
-Her oppe! -Niks!
Finneren er vinneren.
Du hørte ungen. Finneren er vinneren. Vel, vi prøvde. Vi går.
Vi må bare leke med dem. Lemurson-barn.
Kast skikkelig langt.
-Kjempelangt! -Episk hopp!
Ja! Én nøkkel funnet, én gjenstår.
Pierce, så bløthjertet du er. Takk for det vakre halskjedet.
Jeg vet hvor glad du er i blanke ting. God utstillings-jubileum.
-Unnskyld meg… -Ridley!
Så du hva denne fjærfanten ga meg? Beste romkamerat noensinne.
Det er derfor jeg er her. Nøkkelen tilhører Lonny.
Vi må gi den tilbake, ellers får hun fyken.
Men det ser bra ut. Veldig moteriktig, Flo.
Ja. Men jeg gir gjerne tilbake nøkkelen hvis Lonny får beholde jobben sin.
Hun tørker alltid sjokoladefingeravtrykk av utstillingen vår.
Ante ikke at hun gjorde sånt. Kanskje Lonny ikke er så ille.
Og nå har vi alle nøklene.
Nøkler? Komme da, nøkler!
Gjem dere!
Lonny!
Gode nyheter! Vi… Jeg fant nøklene dine.
Hva? Utrolig! Ja! Bakdør, sidedør, fallem…
-Sa jeg "ja"? Jeg mente "huff". -Hva?
Nøkkelen til hoveddøren er ikke her. Og det er den viktigste nøkkelen.
Hvordan endte du opp her igjen?
Finner jeg ikke nøkkelen før herr Peabody er tilbake, blir jeg som østfløyen.
Historie.
Jeg skal fortsette å lete.
Takk, Ridley. Men vi bare innse det. Dette kan være min siste kveld.
Farvel til huset i tretoppene
Farvel til den store blekkspruten
Jeg vil aldri glemme deg
Eller hvordan jeg klappet deg
Men ikke fortell sjefen, den stuten
Farvel til den fantastiske gavebutikken
Adieu til de skremmende insektene
Jeg er snart alene Der det ikke er noe gammelt steintøy
Så ha det til dere støvete, gamle vaser
Så trist når en epoke tar slutt!
Mine livløse, beste venner Vårt vennskap er brutt
Farvel til den siste lille dodoen
Min venn som jeg så ofte drømmer om
Jeg skal si adios til mine venner Som jeg står så nær
Ørnene som jeg holder så kjær
Farvel til dette stedet jeg elsker
Lonny elsker virkelig museet. Veldig høyt. Jeg kan ikke la henne dra.
-Vi må finne Lonnys siste nøkkel! -Fint at du endelig er med.
Jeg har gode og dårlige nyheter.
Den gode er at jeg fant nøkkelen.
Godt jobbet! Og den dårlige?
Jeg så på overvåkingsvideoene.
Det viser seg at Lonny mistet en nøkkel i Dantes vulkan!
-Å, nei! -Oi!
Jeg har mistet mye oppi der, mest sokker, og det er vanskelig å få opp igjen.
Særlig nå som den har begynt å puste ild, som vi bisoner liker å si.
Varme bananer med peanøttsmør! Herr Peabody er på parkeringsplassen!
-Vi er i kongelig trøbbel. -Alle tilbake til utstillingene.
Jeg skal hente utstyr og få ut nøkkelen.
Forhåpentlig i tide.
Farvel, museum.
-Dudley! -På tide at denne dodoen tar et svalestup!
Det er mange stinkende sokker her nede.
Ikke vær redd, lille dame. Vi har et jerngrep på fuglen din her.
Å nei. Vulkanen har utbrudd! Dudley, kom deg ut!
Ma, Pa! Sett i gang.
-Yee-haw! -Hoppla, hester!
Å nei!
-Dudley, går det bra? -Nå, ja!
-Den siste nøkkelen. -Lonny? Slipp meg inn!
Herr Peabody er her. Og det neste utbruddet også!
Ta hånden min!
Greit, Lonny.
Vis meg nøklene. Ellers viser jeg deg ut.
Faktisk, herr P…
Vær så god!
Alle sammen! Her.
Jeg kan ikke tro det.
-Ikke jeg heller, sir. -Så Lonny kan beholde jobben sin?
Inntil videre. Til neste gang hun mister nøklene.
-Ja! -Bisonisk!
Fint at dere hjalp Lonny.
Passet, er du snill.
For å ha hjulpet en annen museumselsker
får du et stempel.
Jeg kunne ikke funnet Lonnys nøkler uten deg, Dudley. Stempelet er for oss begge.
Men hvorfor bestemte du deg for å hjelpe Lonny?
Som den siste av mitt slag, kan jeg ha nevnt det før.
Jeg vet hvor ensomt det er før man finner et sted man hører hjemme.
Og Lonny hører til her på museet.
Hvordan kommer denne dodoen seg rundt?
Han er enestående.
Det er dere begge.
Jeg tror jeg fant en ny bestevenn.
Vi er kanskje begge unike, men vi er definitivt av samme ulla.
Tekst: Harald Plahter