PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Na místě plném záhad,
kde minulost ožívá,
je historie znalá hrdinka,
která si v tom libuje!
Zachraňuje naši budoucnost a zároveň chrání i minulost.
Její okamžik právě přichází!
Ridley Jonesová!
Je smělá, odvážná a má kuráž. Ridley Jonesová!
Střeží muzeum s hrdostí.
Ridley Jonesová!
Její smysl pro dobrodružství je nakažlivý.
S dinosaury, ptáky a šimpanzi po svém boku.
Ridley Jonesová!
Nosí svůj klasický klobouk. Ridley Jonesová!
Nic jí není na překážku
a ničím se nenechá zastrašit.
S každým dobrodružstvím zazáří a vrhne se na něj.
A pak všechno zachrání.
Ridley Jonesová!
Létám jako orel.
Jaké překvapení? Dobrodružství na safari?
Nový klobouk? V muzeu bude stánek se zmrzlinou!
Aha, razítkovací stroj. Super.
Tenhle není jen tak obyčejný.
Teď, když se oficiálně zaškoluješ,
je načase, abys měla svůj vlastní Muzejní pas.
Tak jako my s mámou.
Během školení budeš získávat speciální známky.
Až budeš mít pas plný, dostaneš tohle.
Ano, Oko-kompas. Má v sobě kouzlo.
Chci ho! Dejte mi ho hned!
To ne, budeš si muset počkat.
Musí ho mít každý právoplatný ochránce muzea.
Díky němu se děje tohle!
Vážně? To se nikdy neokouká.
Víte jistě, že své oko nemůžu dostat hned?
Dokud nebude pas plný, tak ne.
Buď trpělivá a snaž se.
Být trpělivá a snažit se. Jasně.
Houstone, máme pas.
Stejný, jako dostala tvá mamka, když byla malá.
Je parádní, co říkáš, Dudley?
Dudley?
Země Dudleymu! Ozvi se!
Haló, Dudley! Co pozoruješ?
Ahoj! Kdy jste přišli?
Zrovna jsem myslel, teda díval se
na expozici orlů. Mají ji nejhezčí ze všech.
Proletět se s velkými ptáky je můj sen!
Tak prosím.
Já létat neumím. Křídly mávám jen na okrasu.
Ne, já myslela jít za těmi vystavenými.
Počkat, vážně? Můžu se přesunout k orlům?
Proč ne? Mým úkolem je pomáhat všem tady v muzeu.
Jestli je to tvůj sen, splním ti ho. Pojď!
Ťuky, ťuk! Hnízdíte tu?
Ahoj! Ty musíš být ta Ridley Jonesová, co má pod palcem všechny exhibice.
Těší mě.
Ano. Tohle je Dudley.
Ahoj. Loni jsme se potkali na výstavě ptáků. Pamatuješ si?
No ano! Ráda tě zase vidím.
- Jsem Flo a tahle hromada peří… - Pierce Peřinand třetí.
Pocházím z dlouhého a významného muzejního rodu orlů.
- Nenaparuj se! - U svaté klece!
Nechtěla jsem ti pocuchat peří.
To jsem ale šibalka!
Přišli jsme sem tady kvůli Dudleymu,
což je nejpohodovější pták, co znám.
Rád by se k vám přistěhoval.
Jenže stánek s orly je jenom pro orly!
Je to posvátná půda. Všechny ty roky v polystyrénu…
Nebuď takový puntičkář, Pierci. Budeme jen rádi.
Vítej doma, chlapče!
Budeme otevírat!
Takže. Únik vody z Nilu zašpuntován, hudba vyladěna,
Dudley je s orly. Počkat, jak to?
To není dobré. Pan Peabody!
Ridley, máme problém s ptákem dodo.
Dudley musí pryč, než si toho někdo všimne.
Cože? Proč?
Až pak. Zabavím pana Peabodyho, ty odnes Dudleyho.
Jdu na to!
Pane Peabody! Vše je v naprostém…
Hosté odešli. Babi zavírá.
A Dudley je na svém místě?
Jo, to jsem prověřila. Mami, proč Dudley nemůže být u orlů?
Líbí se mu tam.
Jakožto strážci muzea
musíme dbát na to, aby vše odpovídalo pravdě.
Ctíme fakta. Muzeum děti učí poznávat pravdu.
Stánky nemohou být prázdné nebo neúplné.
Rozumíš tomu?
Spolehni se. Vše bude, jak má.
Díky za pochopení, Dudley.
Jasně. Chápu to.
Jsem sám, neboť jsem jediný svého druhu.
Poslední stojící blboun nejapný. Teda sedící.
Kéž bych tu nemusel přebývat sám.
Když jste jediní svého druhu, život může být osamělý.
Jediní svého druhu.
Jste pořád se svou samotou.
Být těsně před vyhynutím je nepříjemné a otravné.
Když jste jediní svého druhu.
Jediní svého druhu.
Pořád sami.
Jediní svého druhu a s ptáky stejného druhu.
Možná jste slyšeli,
jak jsou ptáci nesmyslně zostuzováni.
Když jste jediní svého druhu.
Je to veliká citová zátěž,
když zbytek vašeho druhu již dávno vyhynul jako dodo!
Jsem jediný svého druhu.
Ztracený a bez kámošů, jediný svého druhu.
Můj živočišný druh je fuč!
Věřte mi, že to obnáší stres.
Prázdná hnízda jsou pro ptáka svízelnou situací
a máte z toho zmodralé i peří.
Tak tomu je, když jste jediní svého druhu.
Dudley? Jen se jdu podívat, jak se máš a…
Ne. Takhle to nepůjde! Zvedej křídla výš!
- Teď mávej! Mávat! - Dudley?
Můžu s tebou mluvit?
Teď nemůžu. Lítám tady jako orel, takže…
No, mohl bych si dát přestávku.
Musíš zůstat ve svém stánku, víš?
Vážně musím?
Ano. Stánky nemohou být prázdné nebo neúplné.
Všechny části muzea musejí být pravdivé. Ctíme fakta.
Na faktech záleží, co?
Na internetu jsem zjistil,
že ptáci dodo se mohou vyskytovat kdekoli!
Sledujte. Pták dodo ve vesmíru,
pták dodo se mazlí s koťaty
a tady letí pták dodo spolu s orlem.
A co je na internetu, je pravda!
Řeknete mu to sami, nebo mám já?
Jde o to, že nemůžeš věřit všemu, co vidíš na internetu.
Je to podvrh.
Je mi líto.
I ten obrázek, jak dodo řídí auto?
No jo, to vážně nedává smysl.
Ptáci dodo neřídí.
Jsem génius!
S tímhle převlekem se přimíchám k tučňákům.
Dudley?
Přišlo se na mě!
Tvůj stánek nemůže být prázdný, to víš.
Jasně. Jak vidíte, tento stánek sousedí s rotundou,
je kousek od stánku s hudbou,
má výhled na Jones Treehouse
a je kompletně zařízený.
Výstavka lemurů je přecpaná.
Nebaví mě dělit se o větev se sourozenci.
Můžeme se sem nastěhovat?
Jasně. Pokud není stánek prázdný, je všechno v pohodě!
Kdyby něco, jsem u orlů.
Zvláštní, že se to dá měnit.
No, slyšel jsi toho ptáka!
Navíc chci odjakživa žít v Serengeti.
Když se tam přestěhuješ, kam půjdou ostatní zvířata?
Co to? Kam všichni jdete?
A jéje.
Co se děje? Rytířka se nastěhovala do stánku bizonů!
Teď je za drsňačku ona!
Není náhodou drsňačka pořád?
Co myslíš, že způsobilo ten povyk?
Nevím to zcela jistě, ale dost dobře tuším!
Nebojte se, já na to přijdu.
Zatím všechny vraťte do jejich stánků.
Odleťte domů, motýli! Leťte!
Nechybí vám váš obvyklý příbytek?
Promiňte mi ten chaos.
- Já měl za to, že dodržuju pravidla. - Nechala bych tě,
ale všichni musí být na svých místech.
- Dobře? - Dobře.
Výborně.
Mně ale přijde, že k těm orlům prostě patřím.
Tak. Teď můžu do rána dohlížet,
aby všichni zůstali na svých místech.
Jejda. Pokud půjdu tudy, Ridley mě určitě zmerčí.
Ještě kousíček a už budu přímo nad stánkem orlů.
Jupí…
Ale ne. Usnula jsem a už je ráno?
- Každou chvíli otevřou. - Pomoc!
Pomozte mi, uvízl jsem tady!
Neboj, Dudley, už jdu!
Ridley! Nejsi ráda, že mě vidíš?
Co se stalo?
Chtěl jsem se nenápadně dostat k orlům.
Promiň mi ten útěk.
Dudley, proč chceš tak moc být s orly?
Jsem jediný svého druhu. A jako poslední dodo jsem sám.
Chtěl jsem být součástí rodiny.
Ridley, můžeme!
Kdo to byl?
Tvoje rodina!
Jdeme ti na pomoc, kámo!
Osvobodíme tě, ať můžeš na další lekci létání.
Kdy můžeme začít tahat?
Tak teď!
Hej rup!
Přestaňte. Jde Lonny.
Tak jo, zase můžeme!
Hej rup!
Skvělá práce! Hned jsem dole!
Dudley, jsi v pořádku?
V pořádku? Cítím se skvěle!
Mám skutečně odvážné kámoše.
Všichni jste kvůli mně riskovali.
No jistě!
Jo, Dudley!
- Patříš k nám. - Jsi kopilot.
Naše rodina.
Jsi jediný svého druhu, ale nejsi sám.
Takže jsi jediný svého druhu.
Jsi jeden jediný.
Jediný svého druhu.
Ale právě proto tě máme rádi.
Kdo by tě dokázal nahradit?
Ani na chvilku nepochybuji o tom,
že jsi jediný svého druhu.
Všem vám děkuju. A je to pravda. Mám rodinu.
Vás všechny.
Třebaže se odteď budeš zdržovat spíš ve svém stánku,
večer se můžeš zastavit.
Jo? Myslíš to vážně?
Samozřejmě!
Jistěže. Jsi přece čestný člen orlího spolku.
- Co je tohle? - Dodo?
Je jediný svého druhu. Super!
Vše je na správném místě a Dudley ve svém stánku.
Jsem na tebe pyšná. Tady je odměna.
Dokázala jsem to. Moje první razítko. Páni.
Zdá se, že to všechno dobře dopadlo.
Večeře s Ismat.
Tvrdá hra.
Hráči na metách, Ismat na základně.
Jako královna se úplně v klidu ujmu role rozhodčí.
A dodávám, že vyhrajeme!
Ismat!
- Volají mě. Už musím. - A co naše hra?
Trumpeta znamená večeře. Musím domů.
Zvláštní. Kromě tebe jsem všechny ostatní navštívila.
Vážně? No a co? Zatím se mějte!
Pojď to dohrát a pak tě odvedeme domů.
To je od tebe milé, ale oni mě vyzvedávají.
Ahoj. Můj odnos. Ale dík!
Řekla jsem „vyzvednout“? Ne, jdeme pěšky.
Jo, hezky po svých. Ahoj!
Zdálo se mi to, nebo se Ismat chovala podivně?
Už jste u ní někdo z vás byl?
Nová hra!
Jsem na řadě.
Neměli bychom Ismat zkontrolovat?
Ne.
No tak, jsme kámoši.
Něco ji očividně trápilo. Měli bychom zjistit co.
Tak jo.
Tamhle je!
Páni. S princeznou zacházejí jako s princeznou.
Není to královna?
V tom není rozdíl.
Je v pohodě. Vrátíme se ke hře?
Něco jí může být, i když ji tak opečovávají.
Přestože se to zdá v pořádku. Ismat, počkej!
Ridley? Dante, Dudley, Šimpi a Freddy?
Vaše Výsosti.
Nejsi trochu unesená?
Unesená? Jako tohle?
Nenesli mě. Není to tak, jak to vypadalo.
Co vůbec děláte v tak odlehlé části muzea?
Hledáme tě.
- Ismat, tady jsi! - Můžeme začít s hostinou?
Jestli můžeme? Jsem hladový!
Ahoj, Hladový, těší mě.
Dělám si legraci. Vtípek taťky mumie.
- Počkat. - Jste kámoši Ismat!
Ahoj, všechny zdravím!
Jsme tátové.
Jsem Aten. A tohle je Kosy.
Tak rád vás konečně poznávám.
Ismat o vás vyprávěla.
Taky nás těší. Nám o vás nevyprávěla vůbec nic.
Tak to s námi musíte zůstat na večeři.
Přineseme prostírání navíc.
Počkejte, tátové!
Ismat, ty jsi před námi tajila, že máš dva táty?
Mně to přijde bezva.
Cože? Ne!
Mít dva táty je super. Vyslechnu si dvojnásob vtipů.
A proč jsi nás nepozvala?
Jestli to máte malé nebo přeplněné, nevadí to!
- Na ocas si dám pozor, slibuju. - Tím to určitě není.
Hned to pochopíte.
Panečku!
Pane jo!
Tak malé ani přeplněné to není.
Habaděj místa pro ocas.
Pro moje křídla jakbysmet.
Tohle mi hlava nebere.
Ale je to tady obrovské a fantastické!
Tady bydlíš?
Jo, ale jen v téhle místnosti, v té vedle a dalších 33 pokojích.
Ale to už je všechno.
Prostě obyčejný královský život.
Je čas usednout k jídlu.
Věřili byste tomu?
Zřejmě je to působivější než já!
Jak vytržené z vesmíru. A že vesmír znám.
Dobrý večer, dámy a pánové, milé mumie.
Než začneme, představíme vám královnu.
Královna Ismat Čione Džomana Edris Kchepri Veliká.
Můžete mi ale říkat Ismat. O nic nejde.
Nyní začneme prvním bodem večerního programu.
Královské hýčkání mumie!
Za 65 milionů let jsem viděl spoustu podivností,
ale tohle je vážně příliš!
Můžu ještě ovívání na každé křídlo?
Tomu říkám prvotřídní služby!
Já vám nevím. Ismat se netváří moc nadšeně.
Sice to vypadá, že se mám královsky…
No, vlastně se tak mám.
Ale není to tak nóbl, jak se zdá.
Právě že to vypadá až moc nóbl.
Jen čekám, až nám oznámíš tančící pávy.
To vůbec ne. Jde o to, že…
A teď to nejdůležitější z naší večerní tradice!
Tradice? Takhle tě obskakují denně?
Představujeme korunu královny!
Klaníme se.
- Nedívat se do očí. Klanět se. - Tátové, ne!
Podle mě už to stačilo.
Večeře skončila!
Zlatíčko!
Nejsem zlatíčko!
Jako mám vás ráda, tátové. Pusa, pusa. Teď jsem ale královna.
Na základě královské vyhlášky ruším večeři!
Ismat, co se děje? Nám to můžeš říct. Jsme tvoji kámoši.
Jenže taky poddaní, tak žádné:
„Setněte ho.“ Mám svou hlavu rád.
To nařídit nesmí. Nebo snad ano?
Můžu.
Ale neudělám to.
Nikdy jsem vás nepozvala, protože mi tenhle cirkus
připadá trapný.
Tyhle majestátnosti jsou součástí každé večeře.
Hýčkají mě od hlavy až k patě!
Víte, trocha rozmazlování neuškodí,
jsem přeci královna, ale ne každý večer.
Mně by to nevadilo. Trůn a žezlo se ke mně hodí.
Ráda s vámi trávím čas, protože mě berete normálně.
Přestože vás jako královna převyšuju.
Jistěže! Pro nás budeš vždycky Ismat.
Já vím. To jen tátové se nechávají unést.
Berou mě víc jako královnu než dceru.
Chybí mi život běžného dítěte. Jejich dítěte.
Pojďte ji chudinku obejmout.
Díky vám všem.
Pověz tátům, co jsi řekla nám.
Určitě je to bude zajímat.
Máš pravdu.
Řeknu jim, že nechci pořád nosit korunu.
Počkat, koruna! Kam se poděla?
Ztratila se koruna!
Tady nic není. Teda až na… Velice chutné zbytky.
Až tátové zjistí, že nemám korunu, budou se zlobit.
Už jsem jim ublížila svým křikem.
Musím to napravit! Co s tím?
Něco vymyslíme. Jen se musíme soustředit.
Nebo spíš mít oči na stopkách?
Tak jo. Mám oči na stopkách ve všech koutech muzea.
Zjistím, kde je ta koruna. Počkat…
Co se to tam děje?
Falešný poplach! Chviličku…
Mám ji, Ridley. Některá z mumií
musela korunu mýt spolu s nádobím!
Dobře, jdeme tam.
Zůstanu, kdyby přišli tátové.
Zlomte vaz! Ať je královna, teda kámoška pyšná!
Jasně.
Jděte nejdřív doprava, pak doleva!
Tamhle je!
Rychle!
Stačí vzít krabici!
Tady je vážně hodně krabic.
Takže koruna je v téhle místnosti
a v jedné z krabic, co vypadají stejně?
Začneme je otevírat. A šupem.
Hele, nech mě odpočívat!
Pardon!
V téhle nic…
Držkopád! Už běžím!
- Počkej, Dante… - Pozor!
Krabicová vlna!
Dudley, našels ji!
Nebylo to snadné.
Jak se říká, král má těžkou hlavu.
Teda Dudley!
Ne, vážně je to dost těžké. Pomozte mi!
Ridley i ostatní, děkuju.
Nevím, co bych si bez koruny počala.
Tátové, promiňte, že jsem vám ublížila královským výnosem.
A že jsem nebyla upřímná.
Nebylo to až tak moc královské, takže se omluva přijímá.
Co se s tebou děje, dítě?
No, cítím se trapně, že mě pořád berete jako královnu.
Před přáteli jsem to tajila.
Občas bych si přála,
abyste se chovali víc jako tátové než moji poddaní.
Musím přiznat, že bankety a poklony miluju.
A bohu Re, tahle koruna mi vážně padne.
Jsou ale i dny,
kdy bych to ponížené poklonkování vyměnila
a byla raději normálním dítětem.
Někdy toužím po obyčejné rodině,
jen mí dva tátové a já.
Líbí se mi, jak se moji poddaní chovají ke své vůdkyni.
A všechno to ovívání. Jo, to mám moc ráda.
Nevěřili byste, že královnu může vyčerpat i její podavač hroznového vína.
Ano, tu a tam se to může stát.
Někdy bych chtěla být něco jiného než členka královské rodiny.
Jen mí dva tátové já.
Můžu si udělat večer, který se ke královně moc nehodí?
- Vtipkuješ? Jistě! - To je úleva!
Nejste naštvaní?
Kdepak! Víš, že nám můžeš říct cokoli.
Držet se neustále přísných tradic je únavné.
Víš, jak dlouho se leští koruna?
Navíc nejsme zrovna tradiční rodina, což je celkem bezva.
Dík, žes nás zase pozvala na večeři!
Máme to tu rádi.
Hodilo by se trochu hýčkání. Poddaní, kdepak jste?
Dudley!
Tátové dali všem volno, abychom si spolu v klidu užili večeři.
Cože? A kdo mě bude krmit? Já sám?
Dante, zkus mě nakrmit ocasem!
Klidně, kámo!
Trochu níž. Ještě níž…
Pták se přizpůsobí raz dva.
Překlad titulků: Michal Pokorny