Her i mystikkens telt Der fortiden blir levende!
Finner vi en historiehelt Som tåler alt som er krevende!
Hun redder fremtiden Ved å beskytte fortiden
Hun er en helt, og hun vinner striden!
Ridley Jones!
Vågal og dristig og modig
Ridley Jones!
Vokter museet med stolthet
Ridley Jones!
Hennes eventyrsans er smittsom
Med dinoer, dodoer Og astronautsjimpanser ved sin side
Ridley Jones! Hun går alltid i sin fedora
Ridley Jones! Ingen utfordring kan stoppe henne
Frykten er aldri noen hindring Eventyret gir henne lindring
Hun svinger seg inn Og redder dagen
Ridley Jones!
Frøken Peabody, antar jeg.
Ha det. Ses neste gang.
-Takk. -Museer er kule!
-Hei, herr Peabody. -Jeg liker ikke tonen din, frøken Jones.
Men i kveld kan du bli nyttig for meg.
Du må underholde niesen min mens jeg tar varetelling.
Hun synes visst ikke regneark er gøy.
Ungdommer.
-Hei. -Så du er en Peabody.
Penelope Presley Peabody. Men kall meg Penny.
Fint å møte deg.
Ridley Jones, beskytter… Jeg mener beboer i museet.
Vet det. Onkelen min har fortalt om deg. Det er så kult at du bor her.
Er det en ekte lasso?
Ja, det er det.
Jøss! Har du brukt den?
Et par ganger.
Så kult!
Om du synes det er kult, vil du elske alt det andre i museet. Jeg skal vise deg.
Ok, la oss gå gjennom listen for festen.
Ballonger og bannere er klare.
Festartikler er ordnet. I kveld har alle horn.
Festhorn, altså.
Det superviktige kartet jeg ikke måtte miste er her.
Eller, nå er det her.
-Takk, Ralph. -Mumitastisk!
Da mangler bare Dudley.
Har du servietter til når du
gråter?
Tenk at det er vår lille Ridleys hundrede eventyr alt.
De vokser opp så fort.
Hør her. Ridleys overraskelsesfest er planlagt til siste detalj,
så det blir ingen overraskelser.
Bortsett fra selve overraskelsen.
Forstått?
-Seff. -Null overraskelser.
Og her er sommerfuglene.
-Se så søte, små vinger. -Ikke. Det kiler.
Vi skal ikke røre utstillingene.
Beklager. Oi sann.
Hørte du det?
Nei. Men kom an. Du vil elske den egyptiske fløyen.
La meg sjekke at det er rent før vi går inn.
Overraskelse!
Gledelig hundrede eventyr, solstråle!
Til den store feiringen skal vi på en skikkelig skattejakt.
Lever de?
"Lever"? Hva?
Nei, det er museets animatronikk.
Samme her.
Jeg er seff en robot-dino.
Au av meg!
Det er ingen robot.
Ok, ja, de lever. Men det er veldig hemmelig.
De er vennene mine. Jeg må beskytte dem. Vær så snill å ikke si noe.
Ser man det?
Vent til onkel Peabody hører dette. Han visste noe var muffens her.
Bra han sendte favorittniesen på jakt.
Ikke kult.
Du lurte meg.
Trodde du var annerledes, men du er som Peabody.
Ikke noe personlig. Onkel sier at hver Peabody må passe seg selv.
Og han blir stolt av min saftige sladder.
Et museum som lever? Det er interessant.
Ikke si det til ham, Penny. Vi gir deg hva du vil.
Samme hva?
Ok, jeg sier ikke noe, på én betingelse.
Jeg vil ha den skatten.
Jeg kan ikke tro du sa ja.
Hun er ikke til å stole på. Hun er en Peabody.
Ja, men vi må redde museet. Det er eneste måte.
Ledere må tidvis ta tøffe avgjørelser.
-Du gjør det rette. -Jeg håper det.
Museet er for unikt til å la Peabodyene ødelegge det.
Ja visst.
Det føles så godt å riste på meg etter en lang dag.
Jøss.
Om kartkunnskapen min er like god som halen min,
tror jeg vi skal
ned dit.
Men mote-omslaget mitt kan kun renses.
-Jeg trodde det var en spøk. -Jeg spøker ikke om mote.
Ok, team, la oss finne skatten.
-Trenger du hjelp, Penny? -Jeg? Nei.
Aldri. En Peabody kan løse alt selv.
Ok, ses på bunnen.
Kunne ikke vårt hundrede eventyr skje et varmt, koselig og trygt sted?
Som en tropisk strand med fruktdrinker og små paraplyer.
Rolig, Dudley. Hold deg i ro, så er vi nede på et blunk.
Så mørkt, jeg ser ikke hovene mine.
Her, Fred. Jeg vet å lyse opp et rom.
Hovene mine! Takk, prinsesse.
Hei!
Penny, går det bra?
Det var fantastisk!
Fantastisk farlig, mener jeg.
Onkel ville stengt stedet om han visste om det.
Jeg vil ikke vite om det. Så skummelt.
Vi har vært på 99 andre eventyr.
Så lenge vi er sammen, går det bra.
-Dante, led an. -Klart, frøken.
Kom an.
Så du er en astronaut?
Jepp. Første ape til å skli på bananskall i rommet.
-Ingen apestreker med fienden, Peaches. -Pass dine egne saker, due.
Jeg er en dodofugl, skal du vite. Den siste av min art.
Museet er mitt eneste hjem.
Er det sant?
Alle her er familie. Museet er hjemmet vårt.
Det visste jeg ikke.
Jeg tror vi er der snart. Hva er de piggete greiene?
Skjønner. Superskarpe dødsfeller. Kinkig.
Løp eller tap!
-Kom igjen! -Løp!
-Hjelp! -Ridley!
Har deg!
Penny, kom igjen. Det er ikke trygt.
-Det går ikke! -Jeg tør ikke se.
Skli, Penny!
-Bisonisk stormløp. -Nære på.
Tenk at jeg gjorde det. Mitt livs beste øyeblikk.
Jøss.
Vi klarte det. Enda jeg holdt kartet opp ned hele tiden.
Ikke rør den.
Med denne vil onkel endelig kunne ta over museet og selge alt.
-Hva? -Jeg sa vi ikke kunne stole på en Peabody.
Hver gjenstand. Hvert maleri. Alle dere.
Nei!
-Mumitastisk mottak. -Bisonisk spark.
Har deg, Penny.
Å nei, det glir.
Kom igjen, ta tauet.
Hun vil hjelpe onkelen å selge hjemmet vårt.
Det betyr ikke noe.
Jeg må beskytte alt og alle i museet,
også Penny.
Det er det rette.
-Klart. -Hold ut, kjære!
Rolig, Penny. Vi har deg.
Det er ikke nok.
Selv med bisonstyrken min.
Dudley, vi trenger deg.
Vær så snill, Dudley, jeg trenger deg.
Ok.
-Har deg. -Tenk, dere reddet meg.
Vi gjør det på museet. Vi passer på hverandre.
Jeg merket det. Dette stedet er ikke det jeg trodde.
Dere fikk meg til å innse at jeg tok feil om mye.
Jeg stolte på vårt familiemotto
Den gylne regelen til onkelen min
Alt er ditt, som om du vant i Lotto
Jeg har vært egoistisk og blind
Men nå kan jeg se Hvor dum jeg har vært
Nå vet jeg den rette vei
Nå kan jeg se alt jeg har lært
Det er deg for meg og meg for deg
Nå vil jeg leve med medfølelse
Og tenke på andres følelser
For nå vet jeg at når vi står sammen
Blir ikke livet en prøvelse
Nå ser jeg at jeg er lært opp galt
Ja, hele verden forandret seg
Nå ser jeg at alle er en del av alt
Det er deg for meg
Og meg for deg
Jeg beklager oppførselen min. Slapp av, jeg sier ikke noe til onkel.
Jeg lover å holde dere hemmelig.
-Så rojalt. -Ja!
Takk, Penny.
Her. En avtale er en avtale.
Nei. Den må bli her, der den blir beskyttet.
På én betingelse.
-Kan jeg få henge med dere en gang? -Absolutt.
-Ja visst. -Ja.
Jeg liker deg visst.
Du er unntaket i "Ikke stol på en Peabody"-regelen.
For en perfekt feiring av mitt 100. eventyr.
Vi samarbeidet, fant en skatt og fikk en venn.
En perfekt feiring av mitt første eventyr.
Jeg var i en brønn og en hule med feller og fikk seks nye venner.
-Niese? -Herr Peabody! Gjem dere!
Du gikk glipp av en livlig kveld med telling.
Sikkert. Kom. Det er på tide å dra hjem.
-Hva fant du ut? -Beklager, onkel P. Ikke noe å rapportere.
Bare et vanlig, kjedelig museum.
Klar for mitt 100. stempel.
Jeg er så stolt av deg, vennen.
Og det 100. oppdraget gir mer enn et stempel.
Nå er du en sterkere beskytter, klar for…
Jøss. Hva gjør den?
Det er en heltehånd. Alle dyktige beskyttere har en.
Den har mange verktøy som hjelper deg i alle slags kniper.
Jeg vil prøve.
Jøss!
Takk, mamma. Jeg skal bruke heltehånden med stolthet.
La oss prøve denne.
Oi!
Tekst: Susanne Høyersten