Nu är det bättre.
Varför då?
Nu kan han inte skada nån.
- Varför tror du... - Jag vill hem.
Jag vet. Men vi är här nu.
Här.
Vad känner du just nu?
Kan du rita det?
Vad känner du just nu?
Kan du rita det?
Snart tillbaka.
- Hej, dr Adler. - Hej.
Sköterskan sa att Noah var med dig. Jag tog med några böcker åt honom.
- Hur mår han? - Helt okej.
Han har fortfarande biverkningar från den nya medicinen, men i sandterapin...
Ett ögonblick.
Vad är det som pågår?
Ingenting. Jag ska hitta honom. Oroa dig inte.
- Var är han? - Jag vet inte, men jag hittar honom.
Ursäkta, har Noah varit här?
Förlåt, det är min första dag.
- Vem är Noah? - Han som sover här.
Jaha, han ja. Han har terapi med sin läkare.
Jag är hans läkare.
Så han är inte med dig?
Meddela personalen om att vi söker efter en patient.
Nu.
Noah? Jag kommer öppna dörrarna långsamt.
Hallå där.
Du bara försvann.
Det gör inget. Vi går tillbaka.
Kom igen. Vi går tillbaka.
Noah, har du pennan?
Pennor är inte tillåtna här.
Ge mig pennan.
- Jag har den inte. - Noah.
- Du är rädd. - Jag är inte rädd.
Du ljuger.
Jag behöver pennan!
Jag vill inte prata mer.
Vad är allt det här om?
Noah gillar att teckna en bondgård.
Väldigt lik den på fotot jag hittade i Lynns kontor.
Så jag tänkte: "Följde han henne hem nån kväll?"
Kände de varann? Hade de en relation?
I så fall, varför gömma det från mig? Vad mer höll hon hemligt?
Okej, men vad har det att göra med hans diagnos?
- Här, drick lite. - Tack.
Jag sover så dåligt.
- Sömnlöshet. - Det kan skruva till det i hjärnan.
Han inhalerade ett glas vatten i ett förmodat självmordsförsök,
och nu ligger han inlåst.
Det är omöjligt.
Men lungorna var fulla. Jag kan inte förklara det.
Jag kollade upp hans tidigare hem.
Inga bondgårdar, ingen nederländska.
- Nåt från innan han övergavs? - Kryptomnesi kanske?
Tidiga minnen av ett bondgårdsbesök och nederländska, kanske hört ur en tv.
Jag måste prata med föräldrarna, men han övergavs vid St. Matthew's.
Vad är det med simmerskan?
Tror du hon simmar?
Jag trodde hon...
...drunknade.
Jag tror det läcker.
POJKEN SOM VAR RÄDD FÖR SKOLAN AV LYNN HOFFMAN
Vad ligger ovanför?
Halltoan.
De kommer.
Nej, låt mig vara! Nej!
Ska bara kolla temperaturen.
Spana in. Jag fixade.
Vad i...
Åh, för i helvete.
Pappa?
Här inne.
- Hej. - Hej, pappa.
- Vad händer här? Varför är det vått? - Ånej.
Inget skrämmer köpare mer än problem med rören.
Jag fixade det, så oroa er inte.
Finns det nåt han inte klarar av?
Han är en äkta renässansmänniska.
Tänker du ta det?
Pappa? Är inte det din mobil?
Jo.
Jag tar det.
Gå, gå.
Hallå?
Kommer du över ikväll?
- Vem är det här? - Jackson. Vem trodde du?
Det blir bra gung ikväll.
Du kommer säkert inte, men det blir jazz...
- Jag kan inte snacka nu. - Den här jazzen svänger, katten!
Inget viktigt.
Jaha, vad ska ni två hitta på då?
Glömde du att du skulle ha Sophie medan vi planerade visningen?
Självklart inte. Hur glömmer man nåt sånt?
Idag är det morfars dag. Eller hur?
Det är morfars och Sophies dag.
Vilken klyftig liten krabat.
Kan vi gå nu?
Ja, kom igen.
Det kommer bli kul.
Vad är roligt med det här? Det är läskigt.
Ja, det är lite läskigt.
Vi måste bara hitta nån.
Är du arg för att mormor täpper till badkaret?
Va?
För hon drunknade i det.
Mormor täpper inte till några badkar. Hon är borta.
Det är hon inte alls. Hon är i min ödla.
Hon vill berätta en hemlis.
Vill du bekänna?
Bekänna?
Nej. Jag söker fader Dennis.
Han är min patient. Jag söker information om hans släkt.
Han lämnades här för åtta år sen.
Jag minns det. Enda barnet vi fått på 20 år.
- Så du var här? - Ja.
Om han är din patient, vad är det med honom?
Jag vet inte. Det är det jag försöker lista ut.
Jag kan säga dig att de inte var lämpade att bli föräldrar.
Kände du dem?
Nej.
Men varför skulle de annars överge ett barn?
Ibland är det svårt att förstå Guds plan.
Vad bekymrar dig?
Ditt hjärta känns tungt.
- Min mormor dog. - Sophie.
- Min fru dog. - Jag beklagar sorgen.
- Det gör inget. Hon är i min ödla. - Hon är inte i din ödla.
Vi har pratat om det här. Dör man, är man borta och kommer aldrig tillbaka.
Inte ens i en ödla.
- Det vet du inte säkert. - Alla bearbetar sin sorg på olika vis.
Jag ser det här hela tiden.
Vi har liknande jobb...
- Jaså? Våra kontor är då annorlunda. - Vi båda hjälper folk.
- Men jag gör det med medicin... - Och kanske en gnutta tro.
En psykiatriker måste väl veta att tron är allt?
Vet du vad jag tror på? Fakta.
Du tror på sagor som skapats för att dölja sanningen.
Vet du vad sanningen är?
Det finns ingen gubbe i himlen som tar hand om oss.
Han är en hämndlysten jävel, och du vet det.
Vi får alla klara oss själva.
Sophie, kom.
Det rinner. Vill du inte ha den?
Barb?
Hej, hur var er dag?
Jag tyckte det var kul.
Förlåt. Hon är så skum med den där ödlan.
- Det var det jag ville prata om. - Att farmor bor i ödlan?
Det är bara en del av sorgearbetet, va?
Nej, inte det.
Varför berättade du att hon drunknade?
- Vadå? - Varför? Varför nu, när du tidigare sa
"farmor är överallt, hon vakar över dig" etcetera.
Jag har aldrig berättat det.
Helvete.
Hon hörde mig säkert säga det i telefon.
- Till vem? - Bara nån vän.
Varför pratar alla om det?
Vad finns det att prata om? Vad gör du?
- Vad gör du? - Röjer. Sue Ann sa att vi måste.
Det här är din mammas saker.
Mamma har inga saker längre.
Låt vara!
Vad är det med dig?
Ingenting.
Jag reagerar bara normalt efter att nån kränkt mitt personliga utrymme.
Vill du veta en sak?
Det som hände mamma hände inte bara dig.
Det hände mig med.
Barb.
Gumman.
Jag är ledsen. Okej?
- Det är okej. Det gör inget. - Nej. Jag tar hand om det.
Jag ska röja.
Kör bara hem Sophie. Jag röjer klart.
Säkert?
Okej. Tack.
Ring om du behöver hjälp.
Kom nu, Soph.
Hej då. Det var kul.
Sophie, jag har...
"Handla: mjölk, bananer. Kolla med apotek..."
"Skicka skisser till Jackson"?
BIFOGAR SKISS
"Säg inget till Eli. Han skulle inte ta det väl."
DU VET HUR HAN ÄR. DU ÄR DEN ENDA JAG KAN PRATA OM DET HÄR MED.
Vad i...
Dra på trissor. Du kom faktiskt.
- Jag behöver prata med dig. - Sprang du hit? Du behöver en drink.
Nej, jag behöver prata om Lynn.
- Dina ögon ser lite galna ut. - Allt har varit galet på sistone.
- Jag vet att det känns udda utan Lynn... - Det är inte det.
Jag gick igenom hennes grejer...
Jag har saknat dig.
Drick det här. Lyssna på musiken och följ med.
En av mina studenter lagade hummersoppa.
Kolla in.
Det finns några jag måste prata med.
Stanna här. Jag är snart tillbaka.
POJKARNAS AVDELNING
Ge mig den.
Jag gillade din teori i artikeln om trauma och dissociation.
Du hatar verkligen dessa tillställningar, va?
Jag varnar dig nu. Vi går inte förrän du har dansat med mig.
Jag ville fråga om en ny studie...
Ursäkta mig.
Vi måste snacka.
- Ge mig ett ögonblick. - Nej, nu.
Ge mig den!
Nej.
Ungar, det är läggdags.
Noah...
Har du nåt i handen?
Noah?
Vad har du i handen?
Noah!
Jag måste se vad du har.
Gubben, ge mig vad du har i handen.
Nu.
Fattar inte varför du är lack.
Lynn och jag var vänner. Vi mejlade varann jämt.
Okej, men vad är det jag inte skulle förstå?
Och vad är det för skisser?
Hon jobbade på en ny bok om tre vänner. Hon skickade en skiss.
Det var nåt hon försökte bearbeta.
- Vadå? - Döden.
Hon såg döden i vitögat, och det enda du ville göra
- var att hitta nästa kliniska försök. - Jag försökte hjälpa henne.
Men hon försökte klura ut det själv.
Det fanns saker du inte skulle förstå,
för du skulle försöka förklara dem med vetenskap,
men för henne låg dem bortom vetenskapen.
Det här går ju inte ihop.
Vilka saker?
Och inget är bortom vetenskapen.
- Allt okej här? - Det är okej. Han kommer ge mig den.
Eller hur?
Lugn nu.
Noah, jag är ledsen, men jag måste få se...
Eli.
Hjälp, hon kvävs!
Ring 112!
Hon går in i anafylaktisk chock. Har nån en Epipen?
Såja. Jag är här.
Hjälp är på väg.
Loss då.
Kom igen.
Såja. Där har vi den.
Fan, hon andas inte.
Är det alkohol? Kom igen då!
Jag behöver en kulspetspenna.
Har nån en penna?
Har du en?
En vanlig penna?
Har nån en penna?
Han behöver en penna!
Sådär ja.
Såja.
Vad gäller dina partytrick
kanske du gick lite för långt.
Skojar bara.
Vilken tur att du var här.
- Hon repar sig väl? - Ja.
Och angående mejlen...
Förlåt.
- Jag borde ha sagt nåt. - Ja.
Hon hade bara svårt att få till slutet på boken,
men det kom i hennes drömmar.
Jag vill inte höra nåt om hennes drömmar, okej?
För det börjar kännas som jag inte kände henne alls.
Det här är vad hon jobbade på.
Hon hade nog velat att du skulle ha den.
Undertexter: Borgir Ahlström