Tā ir labāk.
Kāpēc tā ir labāk?
Tagad viņš nevienam nevarēs darīt pāri.
- Kāpēc tu domā, ka viņš nevarēs... - Es gribu uz mājām.
Zinu. Bet mēs esam šeit.
Lūdzu.
Ko tu šobrīd jūti?
Vai vari to uzzīmēt?
Ko tu šobrīd jūti?
Vai vari to uzzīmēt?
Es tūliņ nākšu.
Sveiki, dr. Adler!
- Sveiki! - Sveiks!
Māsiņa teica, ka Noa ir pie jums.
- Es atnesu viņam grāmatas. - Labi.
- Kā viņam iet? - Viņam iet labi.
Nelielas jauno medikamentu blaknes saglabājas,
bet mēs darbojāmies ar smilšu terapiju un esam...
Acumirkli.
Kas noticis?
Nekas. Viņš tikai... Es viņu atradīšu. Neuztraucieties.
- Ko? Kur viņš ir? - Nezinu.
Bet atradīšu, neraizējieties.
Atvainojiet. Vai šeit bija Noa?
Piedodiet, es strādāju pirmo dienu.
- Kurš ir Noa? - Šī ir viņa gulta.
Skaidrs. Noa, jā.
Viņš ir pie sava ārsta.
Es esmu viņa ārsts.
Tad viņš nav ar jums?
Brīdiniet personālu, viņiem jāpalīdz man atrast pacientu.
- Tūliņ pat. - Jā.
Noa!
Noa, es ļoti lēni atvēršu durvis, labi?
Sveiks!
Tu no manis aizlaidies.
Nu tā. Viss kārtībā.
Atgriezīsimies rotaļu istabā.
Nāc. Viss ir labi.
Iesim atpakaļ.
Labi.
Tā. Nu re.
Noa, vai tu paņēmi pildspalvu?
Šeit pildspalvas nedrīkst ienest.
Jā, nu tā.
Tā. Atdod man pildspalvu!
- Man tās nav. - Noa!
- Tu esi nobijies. - Es neesmu nobijies.
Melis.
Man vajag to pildspalvu.
Es vairs negribu runāt.
Nu ko, pastāstīsiet, kas šis te ir?
Labi. Noa zīmē lauku māju.
Ļoti līdzīgu tai, kas ir fotogrāfijā, ko atradu Linnas kabinetā.
Tāpēc iedomājos: vai viņš vakarā sekojis viņai uz mājām?
Vai viņi bija pazīstami? Vai viņiem bija kādas attiecības?
Un, ja bija, kāpēc viņa to no manis slēpa?
Ko vēl viņa man nestāstīja?
Skaidrs.
Bet kāds tam sakars ar viņa diagnozi?
- Lūdzu, padzerieties! - Paldies.
Es slikti guļu.
Bezmiegs.
Tas nopietni jauc prātu.
Viņš ierāva plaušās ūdeni, un to uzskata par pašnāvības mēģinājumu,
tāpēc viņš tagad ir slēgtā nodaļā.
Tas nav iespējams.
Jā, bet viņa plaušas bija pilnas.
Es nespēju to izskaidrot.
Es pārbaudīju visas iepriekšējās audžuģimenes.
Ne lauku māju, ne holandiešu.
- Zīdaiņa vecumā pirms pamešanas? - Varbūt kriptomnēzija?
Preverbālā perioda atmiņas par lauku māju, kurā dzirdējis holandiešu valodu.
Varbūt televīzijā.
Vajadzētu iztaujāt īstos vecākus, bet viņš bija atstāts glābējsilītē.
Zināms vienīgi tas, ka tika pamests Sv. Mateja baznīcā.
Kas ir tā peldētāja?
- Tu domā, ka viņa peld? - Jā.
Nezinu. Es domāju, ka viņa...
slīkst.
Dakteri Adler, šķiet, jūsu mājā ir noplūde.
ZĒNS, KURŠ BAIDĪJĀS NO SKOLAS LINNA HOFMANE
Kas ir virs mums?
Gaiteņa vannasistaba.
Viņi nāk.
Nē, nenāciet klāt! Nē!
Aši izmērīsim temperatūru, mīļais.
Nu re!
Re, ko es paveicu!
Es to salaboju.
Kas, e...
Velns par stenderi!
Tēt!
Esmu šeit.
- Čau! - Sveiks, tēt!
Ko dari?
- Kāpēc grīda ir slapja? - Ak vai! Nekas tik ļoti nebiedē pircējus
kā vārdi "bojāta kanalizācija".
Es to salaboju.
Tā ka nevajag kreņķēties.
Pasaulīt! Vai šis vīrietis kaut ko arī neprot?
Jā, viņš ir daudzpusīgs.
Tu neatbildēsi?
Tēt!
Tas nav tavs telefons?
Jā.
- Es atbildēšu. - Labi.
Jā, ej, ej!
Hallo!
Vai tu šovakar būsi pie manis?
- Piedodiet, kas zvana? - Džeksons.
Ko tu domāji, nolādēts?
Šovakar sapulcēsies forša kompānija.
Zinu, ka tu diez vai atnāksi,
- bet būs džezs... - Zini?
- Es tagad nevaru runāt. - Nē, zini, tas džezs...
- Labi, atā! - Ugunīgs.
Nebija nekas svarīgs.
Skaidrs.
Nu tātad ko jūs abi darīsiet?
Tēt, cerams, neesi aizmirsis, ka tev jāpieskata Sofija,
kamēr mēs gatavojam māju apskatei.
Protams, ne. Kā es to varētu aizmirst?
Ir taču vectēva diena.
Vai ne, Sofij?
Vectēva un Sofijas diena.
Nu vai viņai nav gaiša galva?
Iesim?
Jā. Nāc iesim!
Būs jautri.
Nesaprotu, kas te jautrs. Šeit ir baisi.
Jā, ir.
Mazdrusciņ baisi.
Es meklēju kādu cilvēku.
Vai tu dusmojies uz omi, jo viņa aizdambēja vannu?
Ko?
Tāpēc, ka viņa tur noslīka.
Nē. Ome nevienu vannu nav aizdambējusi.
Viņa ir aizgājusi.
Nē, nav vis.
Viņa ir manā ķirzakā.
Ome grib atklāt man noslēpumu.
Vai gribat izsūdzēt grēkus?
Izsūdzēt grēkus?
Nē.
Esmu atnācis pie tēva Denisa.
Viņš ir mans pacients. Es meklēju ziņas par viņa ģimeni.
Viņu pirms astoņiem gadiem atstāja šeit glābējsilītē.
Es atceros. Vienīgais 20 gadu laikā atstātais bērns.
- Tātad jūs bijāt šeit? - Jā, biju.
Teicāt, ka jūsu pacients. Kas viņam kaiš?
Es nezinu. Tieši to cenšos noskaidrot.
Varu jums teikt, ka viņi nebija piemēroti vecāki.
Jūs viņus pazināt?
Nē.
Vai tad citādi būtu pametuši bērnu?
Reizēm ir grūti izprast Dieva nodomus.
Kas nomoka jūs?
Jūtu, ka jums ir smaga sirds.
- Mana ome nomira. - Sofij!
Labi.
- Mana sieva nomira. - Jūtu līdzi par jūsu zaudējumu.
Nekas. Viņa ir manā ķirzakā.
Sofij, viņa nav tavā ķirzakā.
Mēs taču par to runājām. Pēc nāves cilvēka vairs nav.
Viņš aiziet pavisam un neatgriezīsies.
Pat ķirzaciņā.
Tu to nezini.
Ziniet, katrs citādi pārdzīvo bēdas.
Es savā draudzē bieži to redzu.
Ziniet, mūsu darbs ir līdzīgs.
Domājat? Kabineti gan atšķiras, ne?
- Paskat! - Abi palīdzam cilvēkiem.
Es palīdzu ar zinātni, medicīnu un...
Un varbūt ar drusciņu ticības.
Prāta ārstam vajadzētu zināt, ka ticība ir svarīgāka par visu.
Zināt, kam es ticu? Es ticu faktiem.
Jūs ticat pasakām, kas neļauj cilvēkiem apzināties patiesību.
Zināt, kas ir patiesība?
Nav nekādas maģiskas būtnes, kas no debesīm mūs sargā.
Viņš ir atriebīgs mūdzis, un jūs to zināt.
Katrs esam par sevi, draugs.
Sofij, nāc! Ejam!
Klau! Tas pil. Tu neēdīsi?
- Barba! - Jā.
Nu, kā pagāja vectēva diena?
Es domāju, ka bija ļoti jautri.
Piedod. Viņa pret to ķirzaku izturas dīvaini.
- Jā, tieši par to gribēju runāt. - Par to, ka "ome ir ķirzakā"?
Tā viņa tikai pārvar skumjas, vai ne?
Nē. Negribu runāt par to.
Kāpēc teici viņai, ka tava mamma noslīka?
- Pag, ko? - Jā, kāpēc? Kāpēc tā darīji?
Kāpēc pēkšņi tā, ja iepriekš teici:
"Vecmamma ir tev visapkārt, viņa tevi vēro," - un tā tālāk?
Tēt, es viņai neteicu, ka mamma noslīka.
Oi, velns!
Droši vien viņa dzirdēja, ka par to runāju pa telefonu.
- Tu par to runāji? Ar ko? - Nezinu, ar draugu.
Kāpēc visi par to runā?
Par ko te vispār jārunā? Ko tu dari?
- Ko tu dari? - Atbrīvojos no krāmiem.
- Sjū Ena tā lika. - Nē. Tie nav krāmi.
Šīs ir tavas mammas personīgās un medicīniskās lietas.
Mammai vairs nav personīgo lietu.
Neaiztiec tās!
Kas tev uznācis?
Man nekas nav uznācis.
Man ir pilnīgi normāla reakcija
uz ielaušanos manā privātajā telpā, skaidrs?
Zini, tēt,
tas, kas notika ar mammu, nenotika vienīgi ar tevi.
Tas notika arī ar mani.
Barba!
Klau! Klau, Barba!
Saulīt!
Klau, piedod.
Labi?
Nekas. Viss kārtībā.
Nē, paklau, es to izdarīšu.
Es atbrīvošos no krāmiem.
Ved Sofiju mājās, labi?
Es te pabeigšu.
Tiešām?
Labi. Paldies.
Piezvani, ja vajadzēs manu palīdzību.
Nāc, Sofa!
Atā, Sofij! Bija jautri.
Klau, Sofa!
Sofij, tu a...
"Nopirkt pārtiku: piens, banāni. Ieiet aptie..."
"Aizsūtīt zīmējumus Džeksonam?"
DŽEKSON, PIELIKUMĀ ZĪMĒJUMS
"Nestāsti Īlajam, viņam tas nepatiks, neklausīsies."
TU PAZĪSTI VIŅA LOĢISKO PRĀTU...
PATIESĪBĀ ES TO NOPIETNI VARU PĀRRUNĀT VIENĪGI AR TEVI...
Kas, e...
Paskat tik! Tu tomēr atnāci.
- Mums jārunā. - Vai tu visu ceļu skrēji?
Izskaties nosvīdis. Tev jāiedzer.
Negribu dzert, man ar tevi jārunā par Linnu.
Tev ir tādas dīvainas acis.
Man pēdējā laikā viss izskatās dīvaini. Paklausies!
Saprotu, ka ir savādi būt šeit bez Linnas.
Nē, ne jau tas.
Es kārtoju viņas mantas... Paklausies, labi...
- Īlaj, man tevis trūka. - Beidz!
- Iedzer! - Negribu...
Paklausies mūziku un nāc šurp.
Kāds mans maģistrants ir pagatavojis šo omāru gambo.
Paskat!
- Paklau, man jāpapļāpā ar viesiem. - Es...
Tu paliec te. Es drīz nākšu.
ZĒNU PALĀTA
Es to gribu.
Man patīk jūsu teorija tajā žurnālā par traumu un disociāciju.
Tev šādi saieti tiešām riebjas, vai ne?
Es tevi uzreiz brīdinu, ka neiesim prom, kamēr nepadejosi ar mani.
Gribēju pajautāt par jauno pētījumu...
Atvainojiet.
Klau, mums tiešām jāaprunājas.
- Pēc mirklīša. - Nē, tagad.
Atdod to man!
Nē.
Bērni, jāiet gulēt!
Noa...
vai tev kaut kas ir rokā?
Noa!
Kas tev ir rokā?
Noa!
Noa...
Man jāredz, kas tev ir rokā.
Mīlulīt, atdod man to, kas tev ir rokā...
tūliņ pat.
Nesaprotu, par ko tu šūmējies.
Mēs ar Linnu bijām draugi. Pastāvīgi sarakstījāmies.
Saprotu, bet kas tās par blēņām, ka "Īlajs nesapratīs"?
Un par kādiem zīmējumiem ir runa?
Viņa rakstīja jaunu grāmatu par trim draugiem.
Atsūtīja man zīmējumu.
Viņa centās ar kaut ko samierināties.
- Ar ko? - Ar nāvi, Īlaj.
Viņa skatījās acīs savai nāvei, bet tu gribēji vienīgi
pieteikt viņu nākamajā izmēģinājumā.
Jā, jo es centos viņai palīdzēt.
Zinu, bet viņa centās pati tikt ar to galā.
Bija lietas, ko tu, viņasprāt, nesapratīsi,
jo meklēsi tām zinātnisku izskaidrojumu,
bet viņa domāja, ka tas ir ārpus zinātnes saprašanas.
Nekādas loģikas. Vispār nekādas loģikas.
Kādas lietas?
Un nekas nav ārpus zinātnes saprašanas.
- Noa! Viss ir labi. - Viss kārtībā?
Viņš man to atdos.
Vai ne, Noa?
Mieru, draudziņ!
Noa! Piedod, mīlulīt, bet man tiešām jāredz...
ĪLAJS
Īlaj!
Palīgā, viņa smok!
Zvaniet 9-1-1!
Viņai ir anafilaktiskais šoks.
Vai kādam ir EpiPen? EpiPen? Kādam ir?
Labi, viss kārtībā. Es palīdzēšu.
Mediķi brauc.
Brīvi!
Nu taču!
Nu tā. Nu re.
Velns! Viņa neelpo.
Tur ir alkohols? Dodiet!
Tā, man vajadzēs lodīšu pildspalvu.
Vai kādam ir lodīšu pildspalva?
Vai jums ir?
Parasta pildspalva.
Vai kādam ir pildspalva?
Viņam vajag pildspalvu.
Nu re.
Jā.
Labi.
Nu lūk.
Kārtībā.
Tas ballīšu triks
bija drusku par daudz ekstrēms.
Es jokoju.
Paldies dievam, ka te biji tu.
Viņa atlabs, vai ne?
Jā.
Un par to saraksti.
Es atvainojos.
- Vajadzēja tev izstāstīt. - Jā, vajadzēja gan.
Patiesību sakot, viņa mocījās ar grāmatas nobeigumu,
bet tas rādījās viņai sapņos.
Zini, negribu neko dzirdēt par viņas sapņiem, skaidrs?
Jo man sāk šķist, ka es viņu nemaz nepazinu.
Viņa strādāja pie šī.
Un domāju, ka būtu gribējusi, lai tas paliek tev.
Tulkojusi Dace Andžāne