Taip geriau.
Kodėl taip geriau?
Nes taip jis niekam nepakenks.
- Kodėl manai, kad jis ne... - Aš noriu namo.
Žinau, kad nori. Bet dabar mes čia.
Imk.
Ką dabar jauti?
Gali tai nupiešti?
Ką dabar jauti?
Gali tai nupiešti?
Aš tuoj.
Sveiki, dr. Adleri.
- Labas. - Sveiki.
Seselė sakė, kad Noa su jumis.
- Todėl atnešiau jam knygelių. - Gerai.
- Kaip jis? - Gerai.
Jam vis dar pasireiškia šalutinis naujų vaistų poveikis,
bet užsiimame smėlio terapija, ir mes...
Sekundėlę.
Kas vyksta?
Nieko. Jis tik... Aš jį surasiu. Nesijaudinkite.
- Ką? Kur jis? - Aš nežinau.
Bet aš jį rasiu, būkit rami.
Atleiskite. Ar Noa buvo čia?
Atleiskite, aš čia pirmą dieną.
- Kuris jų Noa? - Šioje lovoje.
Noa, taip.
Jis terapijoje su savo gydytoju.
Aš jo gydytojas.
Tai jis ne su jumis?
Praneškite personalui, kad man reik pagalbos ieškant paciento.
- Dabar pat. - Taip.
Noa?
Noa, aš iš lėto atidarysiu dureles, gerai?
Sveikas.
Tu pabėgai nuo manęs.
Viskas gerai.
Eime į žaidimų kambarį.
Ateik. Viskas gerai.
Eime atgal.
Gerai.
Puiku. Taip.
Noa, turi rašiklį?
Bet čia rašikliai draudžiami.
Taip.
Gerai. Atiduok man rašiklį.
- Aš jo neturiu. - Noa.
- Tu bijai. - Aš nebijau.
Meluoji.
Man reikia rašiklio.
Aš daugiau nenoriu kalbėti.
Tai gal paaiškinsit man, ką tai reiškia?
Taip. Noa vis piešia sodybą.
Labai panašią į tą, kur nuotraukoje, kurią radau Lin darbo kambary.
Todėl pamaniau: „Gal jis sekė ją iki jos namų kurį vakarą?
Gal jie buvo pažįstami? Ar jie iš viso bendravo?
Jei taip, kodėl ji tuomet nuo manęs tai slėpė?
Ko dar ji man nesakė?“
Gerai.
Bet kaip visa tai susiję su jo diagnoze?
Ei.
- Štai, atsigerkite. - Ačiū.
Prastai miegu.
Nemiga.
Nuo to gali pavažiuot stogas.
Jis galimai ketino nusižudyti įkvėpęs vandens puodelį,
ir dabar jis – psichūškėje.
Tai neįmanoma.
Taip, bet jo plaučiai buvo pilni vandens.
Aš to paaiškint negaliu.
Patikrinau tas vietas, kur jį buvo paėmę globai.
Nė vienos sodybos, jokių olandų.
- Prieš tai, kai jį paliko, kūdikystėje? - Kriptomnezija gal?
Ikiverbaliniai prisiminimai apie sodybą ir kažkur girdėtą olandų kalbą,
gal per TV?
Man labai reikia medžiagos apie jo tėvus. Bet jį paliko gyvybės langelyje.
Žinau tik, kad jis buvo paliktas prie Šv. Mato bažnyčios.
Kokia čia plaukianti mergaitė?
- Manai, ji plaukia? - Taip.
Nežinau. Man atrodė, kad ji...
...skęsta.
Dr. Adleri, laša nuo lubų.
„BERNIUKAS, BIJOJĘS MOKYKLOS“
LIN HOFMAN
O kas viršuje?
Vonios kambarys.
Ateina.
Ne, nelįskite prie manęs! Ne!
Tik pamatuosim temperatūrą, mielasis.
Ta da!
Pažiūrėk, ką padariau.
Sutaisiau.
Kas čia per...
Dėl Dievo meilės.
Tėti?
Aš čia.
- Labas. - Sveikas, tėti.
Ką darai?
- Kodėl grindys šlapios? - O varge.
Niekas taip neišgąsdina pirkėjų,
kaip frazė „santechnikos problemos“.
Aš viską sutaisiau.
Būkit ramios.
Vajė, ar šiam vyrui yra neįveikiamų darbų?
Taip, jis visų galų meistras.
Atsiliepsi?
Tėti!
Ar ten ne tavo telefonas?
Taip.
- Tuojau. - Gerai.
Taip, eik.
Alio?
Ar šįvakar ateisi pas mane?
- Atleiskite, kas čia? - Džeksonas.
Kas dar, po velnių?
Šįvakar pas mane susirinks smagus būrys.
Žinau, kad greičiausiai neateisi,
- bet turiu džiazo... - Žinai, ką?
- Negaliu kalbėt. - Ne, kalbu apie tą džiazą...
- Gerai, viso. - Bus linksma.
Nieko svarbaus.
Gerai.
Tai ką ketinat veikti abu?
Tėti, tik nesakyk, kad pamiršai, jog žadėjai pabūt su Sofi,
kol mes paruošim butą fotosesijai.
Nieko panašaus. Kaip galėčiau pamiršti tokį dalyką?
Šiandien – senelio diena.
Tiesa, Sofi?
Šiandien – senelio ir Sofi diena.
Tikras proto bokštas, tiesa?
Galim eiti?
Taip. Eime.
Bus smagu.
Nepagaunu, kas čia smagaus.
Čia šiurpu.
Taip, tiesa.
Šiurpoka.
Turiu čia su kai kuo susitikt.
Ar supykai ant močiutės, kad užkimšo vonią?
Ką?
Nes ji ten nuskendo.
Ne. Močiutė jokių vonių neužkimšo.
Ji mirė.
Ne, netiesa.
Ji – mano drieže.
Močiutė nori pasakyt man paslaptį.
Ar atėjote išpažinties?
Išpažinties?
Ne.
Noriu pasimatyti su tėvu Denisu.
Jis yra mano pacientas.
Noriu daugiau sužinoti apie jo šeimą.
Jį kūdikystėje paliko čia prieš maždaug aštuonerius metus.
Prisimenu. Vienintelis kūdikis, paliktas šioje bažnyčioje per 20 metų.
- Tai jūs čia tada buvote? - Taip.
Minėjote, jis jūsų pacientas. O kas jam?
Nežinau. Tai ir bandau išsiaiškinti.
Galiu pasakyt, kad jo tėvai nesusitvarkė su tėvyste.
Jūs juos pažinojote?
Ne.
Bet kodėl tuomet atsisakyti kūdikio?
Kartais sunku suprasti Dievo ketinimus.
Kas jums neduoda ramybės?
Jaučiu, jog nešiojate širdyje sunkumą.
- Mirė mano močiutė. - Sofi.
Tiek to.
- Mirė mano žmona. - Užjaučiu dėl netekties.
Viskas gerai. Ji – mano drieže.
Sofi, ji nėra tavo drieže.
Jau kalbėjome apie tai. Žmogui mirus, jo nebelieka.
Jie miršta amžiams ir niekada nebegrįžta.
Net į driežus.
Tu nežinai.
Visi mes skirtingai išgyvename netektį.
Savo parapijoje su tuo nuolat susiduriu.
Žinot, mūsų darbai panašūs.
Nejaugi? Darbo vietos toli gražu nėra panašios.
- Pažvelkite. - Mes abu padedame žmonėms.
Bet aš padedu mokslu, vaistais ir...
Ir su trupučiu tikėjimo.
Juk psichikos gydytojas turi žinoti, kad tikėjimas yra viskas.
Ar žinote, kuo aš tikiu? Faktais.
O jūs tikite pasakomis, kuriomis žmonės slepiasi nuo tiesos.
O žinote, kokia yra tiesa?
Kad danguje negyvena jokia stebuklinga būtybė, kuri mumis rūpinasi.
Jis – kerštingas šūdžius, ir jūs puikiai tai žinot.
Mes – vieni, bičiuli.
Sofi, eime iš čia.
Ledai laša. Nevalgysi?
- Barbara? - Taip.
Sveiki. Kaip senelio diena?
Man regis, mums buvo linksma.
Atleisk. Ji superkeistai kalba apie tą driežą.
Taip, norėjau apie tai pakalbėti.
Apie tai, kad „močiutė gyvena drieže“?
Ji taip dorojasi su netektimi, taip?
Ne. Aš ne apie tai norėjau pakalbėti.
Kodėl jai pasakei, kad močiutė nuskendo?
- Pala, ką? - Kodėl? Kodėl pasakei?
Prieš tai buvo
„Močiutė aplink tave, ji mato tave“ ir taip toliau.
Tėti, aš jai nesakiau apie tai, kad mama nuskendo.
Šūdas.
Ji galėjo nugirsti mane kalbant telefonu.
- Kalbant apie tai? Su kuo? - Su drauge, nežinau.
Kodėl visi ėmė apie tai kalbėti?
Ko čia kalbėti? Ką tu darai?
- Ką tu darai? - Tvarkau.
- Siu An sakė, kad reikia mažiau daiktų. - Ne. Tvarkai.
Čia asmeniniai tavo mamos daiktai ir vaistai.
Mama nebeturi asmeninių daiktų, tėti.
Palik tai!
Kas tau negerai?
Viskas man gerai.
Tai absoliučiai normali reakcija
ginant savo asmeninę erdvę, girdi?
Žinai, tėti,
tai, kas nutiko mamai, nutiko ne vien tau.
Tai nutiko ir man.
Barbara.
Širdele.
Atleisk man.
Gerai?
Gerai. Viskas gerai.
Ne, klausyk, aš tai padarysiu.
Išmesiu jos daiktus.
Tik veskis Sofi namo, gerai?
Aš užbaigsiu.
Ar tikrai?
Gerai. Ačiū.
Skambink, jei prireiks pagalbos.
Eime, Sofi.
Iki, Sofi. Buvo linksma.
Ei, Sofi.
Sofi, aš...
„Nupirkt: pieno, bananų. Vaistinėje...“
„Išsiųsti piešinius Džeksonui“?
„Nesakyk Elajui, jis nesupras, jis nepaklausys.“
PAŽĮSTI JĮ, JIS TOKS LOGIŠKAS...
TIESA, JOG TIK SU TAVIM GALIU PASIKALBĖT
APIE TOKIUS DALYKUS...
Kas per...
Tik pažiūrėkite. Tu iš tiesų atėjai.
- Turiu pakalbėt su tavim. - Ar visą kelią bėgai?
Atrodai suprakaitavęs. Įpilsiu tau gėrimo.
Nereikia man gėrimo, man reik pakalbėt apie Lin.
Tavo akių obuoliai atrodo keistai.
Pastaruoju metu man viskas atrodo keistai. Paklausyk.
Žinau, kad tau keista čia būti be Lin.
Tai ne dėl to.
Tvarkiau jos daiktus... Paklausyk...
- Pasiilgau tavęs, Elajau. - Liaukis.
- Išgerk. - Aš nenoriu...
Paklausyk muzikos ir ateik čia.
Viena mano studentė pagamino šį omaro troškinį.
Pažvelk.
Turiu pakalbėt su kai kuo.
Būk čia. Aš tuoj grįšiu.
BERNIUKŲ PALATA
Duok man.
Man patiko jūsų straipsnis tame žurnale apie traumą ir disociaciją.
Tau žiauriai visa tai nepatinka, tiesa?
Įspėju tave, neišeisim iš čia, kol su manimi nepašoksi.
Norėjau paklausti jūsų apie tą naują tyrimą...
Atsiprašau.
Ei, mums reikia pakalbėti.
- Palauk sekundėlę. - Ne, dabar.
Atiduok jį man.
Ne.
Vaikai, metas miegoti.
Noa,
ar laikai kažką rankose?
Noa?
Ką ten turi?
Noa!
Parodyk, ką turi rankose.
Mielasis, atiduok tai, ką turi rankose
dabar pat.
Nesuprantu, kodėl taip nerviniesi.
Mes su Lin buvom draugai.
Susirašinėjome nuolat.
Viskas gerai, bet ką reiškia „Elajus nesupras“?
Ir apie kokius piešinius ji kalbėjo?
Ji rašė knygą apie tris draugus.
Atsiuntė man piešinį.
Ji bandė susitaikyti.
- Su kuo? - Su mirtimi, Elajau.
Ji susidūrė su savo mirtingumu, o tu tik tampei ją
po tuos gydymus.
Taip, nes norėjau padėti jai.
Žinau, bet ji norėjo susivokti.
Ji manė, kad tu negali suprasti kai kurių dalykų,
nes viską aiškinai mokslu,
o ji jautė, kad yra kažkas už mokslo ribų.
Nieko nesuprantu. Kažkokia nesąmonė.
Kokių dalykų?
O už mokslo ribų nieko nėra.
- Noa. Viskas gerai. - Reikia pagalbos?
Jis man atiduos pats.
Tiesa, Noa?
Ramiau, bičiuli.
Noa. Atleisk man, mielasis, bet aš privalau...
ELAJUS
Elajus.
Ji springsta.
Skambinkit 911.
Jai anafilaksinis šokas.
Ar kas turi „Epipeno“? „Epipeno“? Kas nors?
Viskas bus gerai. Aš tavim pasirūpinsiu.
Jau važiuoja.
Paleisk.
Nagi.
Štai taip.
Šūdas. Ji nekvėpuoja. Ji nekvėpuoja.
Čia alkoholis? Duokš!
Man reikia šratinuko.
Kas nors turi paprastą šratinuką?
Turi?
Tipo, tušinuką?
Kas turi rašiklį?
Jam reikia tušinuko.
Štai taip.
Taip.
Gerai.
Štai taip.
Pavyko.
Šiam vakarėliui triukų
buvo žymiai per daug.
Juokauju.
Ačiū Dievui, kad tu buvai čia.
Jai viskas bus gerai, taip?
Taip.
Dėl tų elektroninių laiškų.
Atleisk man.
- Turėjau tau pasakyti. - Taip, turėjai.
Tiesa ta, jog ji nesugalvojo knygos pabaigos,
bet ji ją sapnuodavo.
Žinai, nenoriu girdėti apie jos sapnus, gerai?
Nes panašu, kad aš jos visai nepažinojau.
Štai prie ko ji dirbo.
Manau, ji būtų norėjusi, kad tau jį atiduočiau.
Išvertė Egidija Namavičė