PŘEDTÍM
Takhle je to lepší.
Proč lepší?
Takhle nikomu neublíží.
- Proč myslíš, že... - Chci domů.
Vím, ale teď jsme tady.
Na.
Co právě teď cítíš?
Dokážeš to nakreslit?
Co právě teď cítíš?
Dokážeš to nakreslit?
Hned se vrátím.
- Doktore Adlere, dobrý den. - Dobrý den.
Sestra říkala, že Noah je s vámi.
- Přinesla jsem mu něco ke čtení. - Aha.
- Jak mu je? - Dobře.
Z nových léků má stále vedlejší účinky, ale zkoušíme terapii pískem a...
Momentík.
Co se děje?
Nic. On akorát... Najdu ho. Klid.
- Co? Kde je? - Nevím, ale najdu ho, klid.
Pardon, nebyl tady Noah?
Pardon, jsem tu první den.
- Noah je který? - To je jeho postel.
Jistě. Noah. Jo.
Je na terapii se svým doktorem.
Jeho doktor jsem já.
Takže on s vámi není?
Uvědomte personál, že potřebuju najít pacienta.
- Ihned. - Dobře.
Noahu?
Noahu, pomalinku otevřu dveře, jo?
Ahoj.
Tys mi utekl.
Nic se neděje. Nevadí. Vrátíme se do herničky.
Pojď, nic se neděje.
Vrátíme se.
Tak.
Tak jo.
Noahu, máš tu propisku?
Ty jsou tu zakázané.
Jo, jasně.
Tak jo. Dej ji sem.
- Nemám ji. - Noahu.
- Máte strach. - Nemám.
Lžeš.
Potřebuju ji!
Už s váma mluvit nechci.
Povíš mi, o co jde?
Dobře. Noah pořád kreslí tohle stavení.
Podobá se tomu z fotky, kterou jsem našel v Lynnině kanceláři.
Tak si říkám: „Sledoval ji jednou domů?
Znali se? Byl mezi nimi nějaký vztah?
A jestli byl, proč by mi to zatajila?
Co jinýho mi ještě zatajila?“
Dobře, ale jak to souvisí s jeho diagnózou?
- Na, napij se. - Díky.
Špatně spím.
Insomnie.
To člověka pořádně zblbne.
Vdechl sklenici vody, údajně se tím pokusil o sebevraždu
a je na uzavřeným oddělení.
To je nesmysl.
Jo, ale plíce měl plný vody.
To neumím vysvětlit.
No, prošla jsem všechny jeho pěstounské rodiny.
Nic o stavení ani nizozemštině.
- A před opuštěním? Kojenecký věk? - Možná kryptomnezie?
Preverbální vzpomínky z návštěvy farmy, kde slyšel nizozemštinu třeba z televize?
Potřebuju informace o jeho rodičích, ale je z babyboxu.
Vím, že ho odložili v kostele sv. Matěje.
Kdo je ta holka, co plave?
- Podle tebe plave? - Jo.
Aha, já myslel, že se...
topí.
Asi ti praskla trubka.
CHLAPEC, KTERÝ SE BÁL ŠKOLY LYNN HOFFMANOVÁ
Co je nad námi?
Horní koupelna.
Už jdou.
Ne, běžte pryč! Ne!
Tobě jenom rychle změřím teplotu.
Hele, co jsem dokázal.
Opravil jsem to.
Co to...
Prokristapána.
Tati?
Jsem tady.
- Ahoj. - Ahoj, tati.
Co tady děláš?
- Proč je mokrá podlaha? - A jé.
Pro zájemce jsou problémy s odpady hotový strašák.
Já to opravil.
Takže v klidu.
No teda, ten chlap umí úplně všechno.
Ano, vskutku renesanční člověk.
Vezmeš to?
Tati.
Tvůj mobil.
Jo.
- Vezmu to. - Dobře.
Tak mazej.
Haló?
Stavíš se dneska u mě?
- Pardon, kdo volá? - Jackson. Kdo asi?
Hele, dneska tam bude super parta.
- Vím, že asi nepřijdeš, ale bude jazz... - Víš co?
- Ale bude to jízda. - Teď nemůžu mluvit. Ahoj.
Nebylo to nic důležitýho.
Aha.
Tak mi povíš, co spolu máte v plánu?
Nezapomněls, že dnes budeš se Sophie, zatímco my budeme chystat dům k prodeji?
Jistěže ne. Jak bych mohl zapomenout?
Dneska je den s dědou.
Že, Sophie?
Je den s dědou a Sophie.
Je chytrá jako liška, co?
Můžeme už jít?
Jasně, tak jdeme.
Bude to zábava.
Co je tu zábavnýho?
Je to tady děsivý.
Jo, je.
Je to trochu děsivý, ale musím tady někoho najít.
Naštvala tě babička, protože ucpala vanu?
Co?
Ona se tam utopila.
Ne, ona žádnou vanu neucpala.
Už s námi není.
Ale je.
Je v mé ještěrce.
Babička mi chce říct tajemství.
Chcete se vyzpovídat?
Vyzpovídat?
Ne.
Přišel jsem za otcem Dennisem.
Je to můj pacient.
Snažím se získat informace o jeho rodině.
Před asi osmi roky ho zde odložili do babyboxu.
Ano, byl jediné dítě v našem babyboxu za 20 let.
- Takže vy jste tady byl? - Byl.
Říkáte, že je váš pacient. Co mu je?
Nevím, snažím se to zjistit.
No, můžu vám říct, že jeho rodiče se na péči o dítě nehodili.
Vy jste je znal?
Ne.
Ale proč by jinak odložili dítě?
Někdy je obtížné rozklíčovat Boží plán.
Co vás trápí?
Cítím, že máte na srdci kámen.
- Umřela mi babička. - Sophie.
No dobře.
- Umřela mi žena. - Upřímnou soustrast.
- V poho, převtělila se do mé ještěrky. - Sophie! Rozhodně ne.
Už jsme to řešili. Když někdo umře, umře nadobro a nikdy se nevrátí.
Ani do podoby ještěrky.
To nemůžeš vědět.
Každý se se smutkem vyrovnává po svém. U svých farníků se s tím setkávám pořád.
My dva vykonáváme podobnou práci.
Jo? Ale kancl máte lepší.
- Hele. - Pomáháme lidem.
Ale já pomocí vědy, medicíny a...
A možná i trochy víry.
Doktor přes duši jistě ví, že víra je nadevše.
Víte, v co věřím? Ve fakta.
A vy v pohádky, aby lidi zavírali oči před pravdou.
A víte, co je pravda?
Žádná kouzelná bytost nás na obloze nehlídá.
Je to mstivej šmejd a dobře to víte.
Na všechno jsme sami.
Sophie, jdeme.
Jé. Teče ti. Ty ji nechceš?
- Báro? - No?
Ahoj, jaký byl den s dědou?
Myslím, že to byla zábava.
- Promiň, s tou ještěrkou je fakt divná. - Jo, to s tebou chci probrat.
To, že je babička v ještěrce?
Vyrovnává se tím se smutkem, ne?
Ne, o tom mluvit nechci.
Proč jsi jí řekla, že se utopila?
- Co? - Jo, proč jsi to udělala?
Proč tak zničehonic, když jsi jí říkala: „Babička je kolem nás. Dívá se. Blá, blá.“
Že se utopila, jsem jí neřekla.
A sakra.
Asi zaslechla, jak jsem to říkala do telefonu.
- Říkala? Komu? - Nevím. Kamarádce.
Proč o tom všichni mluví?
O čem mluvíte? Co děláš?
- Co je? - Vyhazuju starý věci.
- Sue Ann to chtěla udělat. - Ne.
To jsou osobní a zdravotní věci tvé mámy.
Máma už osobní věci nemá.
Nech to být!
Co ti je?
Není mi nic.
Je to úplně normální reakce na to,
že mi někdo narušuje soukromí.
Něco ti povím, tati.
To s mámou se netýká jenom tebe.
Týká se to i mě.
Báro.
Poslyš. Báro.
Zlato.
Hele, omlouvám se ti.
Jo?
Dobrý. V pohodě.
Ne. Poslouchej, udělám to já.
Ty starý věci vyhodím.
Odveď Sophie domů, jo?
Já to tady dodělám.
Určitě?
Dobře. Tak díky.
Zavolej, kdybys potřeboval pomoct.
Pojď, Sophie.
Ahoj, Sophie. Bylo to fajn.
Hej, Sophie.
Máš tu...
„Nákup: mlíko, banány. Zavolat do lékár...“
„Poslat kresby Jacksonovi.“?
KRESBA V PŘÍLOZE
„Neříkej to Eliovi. Nepochopil by to. Nedá na mě.“
PŘEMÝŠLÍ MOC LOGICKY.
O TOMHLE MŮŽU MLUVIT JENOM S TEBOU
Co to jako...
Helemese. Tys fakt přišel.
- Musíme si promluvit. - Tys sem přiběhl?
Vypadáš upoceně. Pojď se napít.
Pít nechci. Promluvme si o Lynn.
V očích máš trochu divnej výraz.
Mně poslední dobou přijde divný všechno.
Vím, že je zvláštní tu být bez Lynn.
O to nejde.
Procházel jsem její věci... Poslouchej.
- Bylo mi smutno. - Přestaň.
- Pij. - Ne.
Zaposlouchej se do hudby a pojď sem.
Jeden z mých studentů uvařil tuhle humrovou polívku.
Hele.
- Poslyš, půjdu pokecat s lidma. - Já...
Ty zůstaň tady. Hned se vrátím.
ODDĚLENÍ PRO CHLAPCE
Chci ji.
A líbí se mi ten váš článek s teorií o traumatu a disociaci.
Tyhle akce nenávidíš, co?
Ale varuju tě předem, že neodejdeme, dokud si se mnou nezatančíš.
Chci se vás zeptat na tu novou studii...
Omluvte mě.
Hele, fakt si musíme promluvit.
- Dej mi chvilku. - Ne. Hned.
Dej mi ji.
Ne.
Kluci, jde se na kutě.
Noahu?
Ty máš něco v ruce?
Noahu?
Co to máš v ruce?
Noahu!
Noahu.
Ukaž mi, co máš v ruce.
Broučku, dej mi to, co máš v ruce.
Hned.
Nevím, co tě tak naštvalo.
S Lynn jsme se kamarádili.
Psali jsme si maily.
To je v pohodě, ale co ty kecy, že bych něco nepochopil?
Jaký kresby měla na mysli?
Dělala na knížce o třech kamarádech.
Poslala mi kresbu. Bylo to něco, s čím se snažila vyrovnat.
- A s čím? - Se smrtí, Elii.
Čekala na vlastní smrt a tys jenom chtěl, aby podstupovala experimentální léčbu.
Jo, snažil jsem se jí pomoct.
Já vím, ale ona si chtěla pomoct sama.
Myslela si, že bys pro něco neměl pochopení,
protože by ses to snažil vysvětlit vědecky.
Ale ona věřila tomu, že to věda vysvětlit nedokáže.
To vůbec nedává smysl. Vůbec.
Pro co bych neměl pochopení? Pro co?
Co nedokáže vysvětlit věda, neexistuje.
- V pořádku? - Noahu. To nic.
On mi to dá.
Že, Noahu?
Klid, chlapče.
Noahu, promiň, ale potřebuju vidět...
Eli.
Pomoc. Dusí se.
Zavolejte záchranku.
Dostala anafylaktický šok.
Nemáte někdo injekční pero?
Nic se neděje. Pomůžu vám.
Už sem jedou.
Uvolněte se.
No tak.
A je to.
Kruci, nedýchá. Ona nedýchá. Ona...
Je v tom alkohol? Rychle!
Dobře, teď budu potřebovat propisku.
Máte někdo propisku?
Máš?
Obyčejnou propisku.
Máte někdo propisku?
Potřebuje propisku.
A je to.
Jo.
Tak.
A je to.
Hotovo.
No, řekl bych, že tenhle trik
se na večírek moc nehodil.
Jenom žertuju.
Díkybohu, že jsi tady byl.
Bude v pořádku, že?
Jo.
A ohledně těch mailů...
Omlouvám se ti.
- Měl jsem ti to říct. - Jo, měl.
Prostě nevěděla, jak tu knihu zakončit,
ale zjevovalo se jí to ve snech.
Víš co? O jejích snech nic slyšet nechci.
Protože začínám mít pocit, že jsem ji vlastně vůbec neznal.
Pracovala na tomhle.
A myslím, že by chtěla, aby sis to vzal.
Překlad titulků: Karel Himmer