Skål för den vackraste kvinnan.
-Det framtida nyhetsankaret. -En stjärna.
-En naturbegåvning. -Heja dig.
Smickra mig inte, ni skämmer bort mig. Det är för att jag är värd.
-Naturligtvis inte. -Svär på det.
Jag svär.
Du kommer att lyckas och vi kommer att se när det händer.
-Jag hoppas det. -Vet du vad?
-Vi gifter oss. -Lägg av.
-Han här… -Lugn. Hon får in oss.
-Hon börjar med sin bästis. -Müge? Jag måste fråga det här.
Min mage tar kål på mig.
Jag har lågt blodtryck. Får jag gå?
Du kan inte gå. Den nya killen kommer.
Då borde han ha varit här nu.
Han kommer! Vill du inte se när vår kärlekssaga inleds?
Jo, raring. Men får jag skippa bevittnandet?
-Berätta senare. -Det är inte samma sak. Han är här.
Du får inte gå. Stanna här.
Åh, Müge.
Hej! Hur är det?
Välkommen.
-Finns det öl i kylen? -Ja.
-Massor. Här. -Tack.
Vad? Får jag inte dricka bubbelvatten?
Jag känner igen dig.
Jag känner inte igen dig.
-Har inte ni ett sommarhus i Kıyıköy? -Jo, det har vi.
Ja, precis.
-Vattnet är grymt. Trots vågorna. -Det blåser lite.
-Vad glor du på? -Om hon tittar tillbaka, är hon min.
Vi har också sommarhus där. Jag åker dit för att träna på sommaren.
-Jag såg dig förra sommaren. -Coolt. Då ses vi i sommar.
Dricker du inte?
Jag är slut. Jag är helt slut.
Jag är bara här för Müge.
Du… Har du pratat med Müge? Pratade ni? Hon är jätterar.
Vem?
Müge, du vet. Vår Müge. Du vet, festens värd.
-Nåväl, vi ses. -Jag kan skjutsa dig om du vill.
Åh, nej. Müge dödar mig om jag åker.
Det vore oförskämt att åka härifrån.
Då måste du dricka.
Annars går timmarna långsamt. Jag tar en också. Okej?
Okej.
AS THE CROW FLIES
Bryssel och Genève följer noga upp uppdateringarna.
Även om det är oklart
när förhandlingarna mellan utrikesministrarna återupptas,
har vi information om att diskussionerna pågår.
-Det här är manipulation. -Vi väntar på den andra partens version.
Och annars?
De kommer att nappa.
Vi blev uppmärksammade, nu är det deras tur.
Men vår show börjar 15 minuter senare.
Senare än?
Andra sidan. Ska vi låtsas att vi inte tävlar?
Ska vi ljuga för varandra också?
Okej…
Vi borde börja 20 minuter tidigare.
Om vi är först fångar vi publiken.
-Klockan 19.55. Ska jag säga till dem? -Okej. Visst.
-Vi åker till stationen nu. -Visst.
-Är du inte arg längre? -Jag var inte arg.
Jag ska byta om.
Lale?
Vad nu då?
Tack.
-God morgon. -God morgon, lilla fågel.
Du har redan beställt. Hoppas det smakar.
Jag firar.
Verkligen? Vad firar vi?
Att Gül hamnar i helvetet.
Säg inte så.
Tror du att hon dyker upp från ingenstans?
Kan vi inte såga henne?
-Är det tulum från Bergama? Jättegott. -Jag beställde omelett med svamp.
Det är min favorit. Beställ en åt mig också.
-Ja. Tack. -Jag kommer strax.
Förresten, det var jag som fick tillbaka Güliz.
Jag övertalade henne.
Vi festade i London och jag tänkte: "Varför vara isär?"
-Vi åkte till Istanbul tillsammans. -Där ser man.
Du är verkligen speciell. Du är fantastisk.
Din lilla häxa.
Men jag visste det.
Ni två har en fantastisk, riktigt gullig relation.
Det är uppenbart.
Tycker du?
Om du säger det…
Raring, vi behöver en till.
Var har du varit? Varför försvann du utan ett ord?
-Kan du gå ut? Jag byter om. -Va?
Du hörde. Lämna mig ifred. Jag byter om.
Okej.
Hej, kära du.
Vad är det? Hur går lägret?
På allvar?
Är hon okej? Kan hon delta i lekarna?
Selim, smörj det regelbundet, okej?
Glöm inte, annars blir det infekterat.
Det vanliga. Jag ville ringa före sändning. Jag saknar er.
Jag mår bra. Allvarligt.
Okej, älskling.
Puss. Och pussa flickorna.
Hej då.
Jag sa: "Vi behöver tiodagars-veckor om hon ska träffa alla personligen."
Vi ordnar ett samtal nästa vecka.
YUSUF TUNCA DU ÄR BLOCKERAD
-Ska vi säga nästa tisdag? -Okej, du kan ordna det.
Köp en ny telefon idag.
-Och ett SIM-kort. -Jag gör det i eftermiddag.
-Förresten… -Vad?
Din gamla hyresvärd, mr Necmi, ringde. Du har inte tömt huset.
"Hon får betala mer eller ta sina saker, annars kastar jag ut dem", sa han.
Han kan slänga ut dem. Skitstövel.
Men vänta, jag måste hämta nåt därifrån.
-Jag kan hämta det om du vill. -Okej. Gör det.
Okej.
Det är allt från oss ikväll, kära tittare.
Innan vi avslutar vill vi tacka våra sponsorer:
Tursan Biscuits och Neuro.com, nästa generation…
Jag hatar att hon måste göra det här.
Det gör nog hon också.
Lale Kıran läser upp sponsorer… Det känns konstigt.
Adjö, allihopa.
Vad är det?
Jag trodde att allt var bra.
Vad är det här efter alla dessa år?
Jag känner dig.
Bäst av alla.
Du bryter ihop.
Faller isär.
Det du har byggt har börjat kapsejsa.
Saker som hänt
den här hösten
avslöjar dina sanna färger.
Det funkade inte, va?
Det funkade inte.
I det här landet
förknippas sex alltid med moral när det gäller kvinnor.
-Det är sant. -Nej.
Hur kan du säga så?
Eller, jo.
Kvinnor och flickor är milda.
De måste skydda sig mot vissa olägenheter.
Jag menar…
För att inte bli utsatta för övergrepp.
Se där.
-Hur gammal är du? -Hur gammal ser jag ut att vara?
Jag frågade bara för att du låter klok och du är en gentleman.
-Ska vi kyssas? -Nej.
-Varför inte? -Det är inte rätt läge.
Och jag vill inte lämna det oavslutat.
Men varför?
Jag, till exempel,
är vanligtvis väldigt feg.
Jag vill inte vara rädd längre. Jag vill inte behöva ångra nåt.
Jag vill avsluta det här ikväll.
Ja.
Du är så söt.
Nej, Lale. Gör det inte.
Gör det inte.
Du behöver inte fylla i luckorna,
men skicka det till guvernören så fort du kan.
-Jag ordnar det. -Tack.
-Självklart. -God morgon.
God morgon, Yusuf.
Jag mejlade dig igår kväll.
Jag såg det. Tack. Det är kanon. Bravo.
Tack. Och grattis. Sponsorsdelen i slutet är borta.
-Du behöver inte längre tacka någon. -Va?
Finansierar de inte vår show? Vad handlar det här om?
Visste du inte om det?
Jag trodde det var ett gemensamt beslut.
-Jag ska inte sabba det ännu mer. -Yusuf, prata.
Jag lyssnar.
Mr Kenan kommer att finansiera det själv.
Han ger upp sitt produktionsarvode.
Visste du inte det?
-Toppen. -God morgon.
God morgon.
-Var du här? -Jag ska gå.
Nej. Stanna.
Du skrev att du ville prata om nåt privat.
-Jag vill höra det. Fortsätt, är du snäll. -Ska jag gå?
Nej, jag skickade mejlet till er båda.
-Jag har en idé. -Ja, jag lyssnar.
Så här ligger det till.
Jag funderar på att skapa ett skvallerkonto.
För att läcka information.
Va?
När jag var Büşbüş…
När jag läckte insiderinformation
upplevde jag att folk kände sig närmare Lale.
När folk såg hennes svagheter,
eller insåg att hon också är en person…
-Jag vill säga… -Okej. Gör det. Det är okej.
-Vad säger du? -Vänta, Lale.
Var försiktig bara.
Det får inte se ut som ett fan-konto. Vi backar upp dig. Lugn.
Lale?
Okej.
Då går jag. Okej.
-Hör du dig själv? -Det är okej.
"Det är okej"?
Kan du förklara varför du gjorde dig av med sponsorerna?
-Det var för din skull. -Vi är väl professionella?
Du säger alltid: "Pengar visar vårt värde."
Vi skulle ju inte förvänta oss något gällande pengar.
Gör inte såna här hjältedåd, Kenan.
Varför? Låt bli. Och vem är du att göra det?
-Vem är jag att göra det? -Ja. Vem är du?
Låt bli.
Ta inte hand om mig, Kenan.
Gör inte så här.
Jag gjorde det, och jag är ledsen.
Det ska inte upprepas.
HÄR ÄR DEN. DE SLÄNGER RESTEN.
YUSUF TUNCA
Jag sa åt honom att inte låta mig vänta.
Jag väntade i två timmar sist. Han kom till slut och sa: "Förlåt."
-Ditt fel. Bara låt bli. -Vem är det här?
-Hallå? -Du måste komma. Det är bråttom.
-Aslı? -Skynda dig.
Okej.
-Okej. Var är du? -Hemma. Skynda dig.
Okej. Bara lägg på.
Nå?
Du var fantastisk.
Jag var stolt över att se dig.
Det fick mig att ta mitt förnuft till fånga.
Vad har du i kikaren?
Åh, nej.
Jag har ingenting i kikaren.
Jag sa ju det.
Jag har tagit mitt förnuft till fånga.
Vi borde
sätta namn på det här.
Det kan bli en riktig relation.
Du…
Du ville väl inte det?
Det trodde jag också.
Men ser du? Jag dukade bordet åt dig.
Och…
Jag kan få in dig hos oss.
Kom till högsta ligan.
Vad säger du?
Då kan vi vara tillsammans hela dagarna.
Varför är du sån här?
Hur då?
Sån här.
Barndomstrauma?
Mamma- eller pappaproblem? Vad är det? Hur blev du sån här?
Jag är helt normal.
Jag ser bara livet för vad det är. Ett tecken på intelligens.
Nej.
Jag är inte sån här.
Berätta.
Annars går jag på en gång, Aslı.
Okej.
Jag växte upp på landsbygden.
Att vara ung
och flicka var det svåraste av allt.
Man kan inte ha ett liv där.
Absolut inte.
De pressar in en i ett trångt utrymme.
"Prata inte, bry dig inte om dig själv, önska dig inte nåt, spendera inte pengar."
Framförallt: "Ha inga drömmar."
Men man ser världen.
Du vet världen, livet erbjuder så mycket mer.
Man ser de perfekta liven,
de rika och lyckliga människorna.
Och du har bara en sak.
Du har tid att planera.
Man tar sig tid att planera hur man tar sig dit, hur man slår till.
Du vet ingenting,
men du är medveten om att livet är mer än det här.
Du lär dig vad lycka är
via sociala medier och tabloidnyheter.
En enrummare med två söta barn kan inte ge det.
Ingen idé att vara en tacksam dåre.
Jag har spelat upp det i hjärnan.
Jag hade all tid i världen.
-Förstår du? -Ja.
Jag förstår.
Du lärde dig om livet på sociala medier.
Från de där galningarna. Det är därför du beter dig som en.
Var inte löjlig. Spelreglerna är tydliga.
Så för dig är regeln att krossa någon för att ta deras plats?
Exakt.
Eftersom alla troner är tagna.
Du måste stöta bort folk för att göra plats för dig själv.
Nej, jag…
Det tror jag inte, och jag vill inte tro det.
Då skulle jag hata mig själv.
Okej, det räcker.
Nu släpper vi allvaret.
Dags att roa sig.
Aslı…
Du har allvarliga problem.
Alla förberedelser, att ringa mig. Det är för att Lale anlitade mig, va?
Du borde träffa en läkare omedelbart.
Du behöver en behandling.
Dra åt helvete.
Stick!
LALE KIRAN MOBIL
Mina hjärtan!
-Mamma. -Jag har saknat er.
Mila gjorde ett fel när hon spelade volleyboll.
En pojke knuffade mig. Titta.
Min älskling.
Vår dotter kan slåss även under en match.
-Verkligen? -Vi köpte pizza.
-Jo. -Jag tänkte vi kunde äta middag.
De ville ha pizza. Tvätta händerna.
-Skynda. -Seså.
Sätt fart!
Hur är det?
Krama mig.
Jag såg dig. Allt gick bra.
Du blir bara bättre. Fortsätt så.
Det tycker inte jag.
Hur känns det?
Vi kan väl ta semester.
Bara vi två.
Vi åker. Snälla.
NYHETSREDAKTIONEN MED LALE KIRAN GÜNCE TV
-Hur är det? -Bra. Du?
Bra.
God morgon, mr Kenan. Filen är klar.
Var var du igår kväll?
-Ursäkta? -Det var en rak fråga.
Var var du? Jobbade du med Lale?
Nej, jag gjorde det själv, men med ms Lales vägledning, så klart.
Nå?
Var var du?
Hemma. Hurså?
-Yusuf, god morgon. -God morgon.
-Jag är borta över helgen.
Vi avslutar allt på fredag, efter showen.
-Okej? -Inte okej.
-Varför inte? -Vi ska ha en bjudning.
Det är dags att komma tillbaka i leken.
Okej. Vi kan ha bjudningen nästa vecka.
Varför så bråttom?
Vad kan vara viktigare för dig i helgen?
Jag ska åka bort med min man. Jag har saknat honom.
Som du vill.
Merci. Yusuf.
Okej.
Du kan gå.
Okej. Ha en bra dag, mr Kenan.
Hon har gjort bort sig tillräckligt.
En sådan idiot.
Så hon kom från en håla.
Har du sett Aslıs senaste bilder?
-De finns på Twitter. Titta. -Direkt ur en container.
-Du skojar. -Vilket slödder.
Hur ska hon kunna visa sig nu?
Jag vet inte hur det gick till.
Hyresvärden ville sätta dit dig.
Han kanske är svartsjuk. Jag gissar att han ligger bakom.
Jag är hemskt ledsen. Jag önskar att jag kunde göra nåt åt det.
Snälla, förlåt.
Ge mig din mobil.
Visst. Varför då?
Jag ska läsa inläggen.
Jag kan inte använda mitt konto ifall jag råkar gilla nåt.
Nu när du är känd… Det är inte min sak att säga det,
men du borde skapa ett fejkkonto.
HEJ, ÄLSKLING!
Just det.
Det har aldrig slagit mig.
SÅG DU MITT SISTA MEDDELANDE?
DU HAR EN POÄNG
MITT STÄLLE IKVÄLL, DÅ?
Ms Güliz vill träffa dig klockan 23.00. Om åtta minuter.
Var är producenten?
-Vad hette han? -Menar du Hakan?
Han blir sen idag. Han går i parterapi med sin fru.
Han är väldigt deprimerad.
Strunt samma.
Vi har inte pratat sedan jag kom tillbaka.
Det har du rätt i. Vi kan prata igenom det nu.
Inget långdraget. Jag har massor av möten idag.
Vi lyssnar, Güliz.
Mügü?
Vad gör dina föräldrar? Är de läkare?
Nej. Det är Lales föräldrar. Min pappa är pensionerad från UD.
Trevligt. Så förnämt.
Man måste tillhöra en klass som man kan stå för, eller hur?
Hur kan man annars stå i rampljuset?
Du måste vara värdig nog, annars känner du dig malplacerad.
Då har du alltid näsan i skiten. Det handlar om att veta sin plats.
Güliz, jag trodde att du ville prata om saker i allmänhet.
Det jag säger är att nu när jag är här…
Deren? Hur är det?
Jag kunde inte ringa dig.
Gifta dig? Du är för ung. Var inte löjlig.
Vänta. Nån ringer. Jag ringer upp. Hej då.
Pappa? Okej, jag kommer. Klockan är bara 23.00. Hej då.
Jag åker nu.
-Kom efter showen, så pratar vi. -Visst. Tillbaka till jobbet, då.
Du följer med mig, Aslı.
Vad är grejen med din lägenhet?
Jag kan hantera det.
Vet du vem gjorde det?
Du behandlar alla som skit. Du måste ha många fiender.
Jag tar hand om det.
-Det är okej. Det är ingen fara. -Okej.
Se till att det är klart innan showen.
Visst. Oroa dig inte.
Müge.
-Ja, raring? -Jag har en fråga.
-Har du varit hemma hos mig? -Nyligen. Vi festade.
Inte det. Mitt gamla ställe i Moda.
Nej. Jag har aldrig varit där. Nej.
Vad konstigt. Jag sa åt dig att parkera i garaget.
Det minns jag inget. Inte vad jag minns.
Förlåt. Jag rörde ihop det. Ursäkta mig.
Sånt händer.
Hon börjar tappa greppet.
Varför bemödar jag mig?
Medan kriget hettar till blir den som sitter på tronen förvirrad.
De kan inte skilja mellan rätt och fel, och de har inte tid att tänka efter.
De vet att de kommer att falla. De känner det. Men de fortsätter springa.
För att de måste agera. De måste hålla igång.
Nedräkning.
Fem, fyra, tre,
två, ett.
Vi är live, Aslı.
God kväll, kära tittare.
Turkiet har diskuterat många ämnen idag.
Ikväll ska jag ge er dagens trendande ämnen.
Men…
Först…
Ali, kära du.
Visa bilderna.
Har ni sett de här?
Om ni hänger med så har ni sett dem.
Det här är…
Kameran på Aslı.
…lägenheten jag flyttade till när jag kom hit,
och jag bodde där länge.
Bilderna lades upp på sociala medier idag.
Men jag vill visa er ännu mer.
De här tog jag.
Jag skickade dem till hyresvärden och informerade om problemen,
men han brydde sig inte.
Här ser ni det.
Härifrån kom jag.
Jag föddes inte med tur. Jag är inte dotter till nån viktig person.
Min pappa var varken diplomat eller topptjänsteman.
Bara en tjänsteman.
Mina föräldrar var inte läkare.
Jag gick inte i en privat, fransk skola.
Jag klöste mig upp hit.
Och det är jag stolt över.
Jag vill vara en inspiration för unga människor
som föddes utan några fördelar.
Nu kan vi köra nyheterna.
Ms Lale, god kväll. Innan vi sänder…
-Är du okej? -Nej.
Inte ens i närheten.
Vad gör jag för fel, Yusuf?
Vad tror du?
Jag måste göra något fel.
När allt är så…
Allt är en enda röra.
Varför försöker jag ens? Är jag Don Quijote?
För krig mot väderkvarnar? Vad håller jag på med?
Om det här är vad vi har, kan jag gå hem och baka åt mina barn.
Vad är…
Jag hämtar mr Kenan åt dig.
Nej, vänta.
-Varför då? Jag förstår inte. -Okej, då gör jag inte det.
Jag vill veta.
Varför behöver du mr Kenan nu, när jag är så här?
Kan du förklara, tack?
Han känner dig.
Han förstår, hittar lösningar.
Han ställer upp.
Och du har fel om det där andra.
Sånt här är tillfälligt.
Det spelar ingen roll om man föds fattig eller rik.
De som anstränger sig kommer att vinna.
Folk som respekterar sitt arbete.
Ja, som respekterar sitt arbete.
Som du alltid säger.
Det har varit en lång dag. Vi hann ju inte prata förut.
Vad hände i morse ? Vad var det jag sa?
Jag vill få igenom förändringar
på alla områden.
Saker och ting har gått åt helvete och saker har föråldrats.
Hur som helst.
Förvandlingen börjar. Med mig, här och nu. Jag ska förändra saker.
Det vore toppen.
Jag ser också att det finns problem.
-Vi kan väl prata med dig nån gång. -Problem, vikter…
Förvandling är trots allt ett måste.
-Eller hur, Müge? -Ja, det är det. Precis.
Hur som helst. Jag tänkte att ni ville veta.
Bra jobbat.
Det var snällt att du informerade oss. Vi hoppas på det bästa.
Aslı, kära du.
Hitta gärningsmannen bakom dagens incident och red ut det.
Inga fler skandaler.
-Hon har vänt på det. -Det tror jag inte.
Okej, raring?
Okej.
Naturligtvis.
Vi kan göra ändringar i dekoren.
Eftersom det kom upp, vill du höra om det?
Vi kan ändra scenografin…
Det finns inga allierade i djungeln.
Alla djur går ensamma.
Om du samarbetar med en orm en dag,
vet att du blir den första som blir biten.
Mamma, åk inte.
Snälla. Det är bara två dagar.
Men nej.
Kom igen.
Ni längtar ju efter att tillbringa två dagar med Ebru.
-Jag fixar det. -Jag stoppar in bagaget i bilen.
Okej, älskling.
-Ha telefonen påslagen. -Självklart.
Jag ringer och håller dig uppdaterad.
Kom här.
-Lale. -Lugn!
-Jag kommer, älskling. Hej då. -Hej då.
Jag kommer.
-Ta flickorna till sina rum. -Visst.
-Hej då. -Hej då.
Jag väntar i bilen.
Kom in.
Undertexter: Sarah Wallin Bååth