Pentru cea mai frumoasă!
- Viitoarea prezentatoare. - Vedeta.
- Vedetă înnăscută. - Bravo, Müge!
Nu mă flatați, că mi se urcă la cap. E doar fiindcă prezint, nu?
- Sigur că nu. - Jură-te!
Mă jur.
Normal că nu! Ești nebună? O să te vedem dând lovitura.
- Sper. - Știi ceva?
- Hai să ne căsătorim! - Fugi de-aici!
- Ce figură… - Calm! O să ne ia după ea.
Dar întâi o ia pe prietena ei.
Müge, vreau să te rog ceva.
Mă doare stomacul de mor.
Mi-a scăzut tensiunea. Pot să plec, te rog?
Nu pleci nicăieri. Vine tipul cel nou.
Trebuia să fi ajuns deja.
O să ajungă! Nu vrei să fii martoră la nașterea iubirii noastre?
Ba da, scumpa mea, dar pot să ratez începutul?
- Îmi povestești tu. - Nu-i același lucru. A venit!
Nu poți pleca. Stai aici!
Müge!
Bună! Ce faci?
Bine ai venit!
- E bere în frigiderul ăla? - Da.
- O grămadă. Poftim! - Mersi.
Ce te uiți așa? Nu pot să beau apă minerală?
Te cunosc.
Cum? Eu nu te cunosc.
- Nu aveți o casă de vacanță în Kiyiköy? - Ba da.
Da. Exact.
- Apa e minunată, în ciuda valurilor. - Cam bate vântul.
- Alo, la ce te holbezi? - Dacă se uită la mine, e a mea.
Și noi avem casă de vacanță acolo. Acolo mă antrenez vara.
- Te-am văzut vara trecută. - Bine. Atunci ne vedem la vară.
Nu bei?
Sunt epuizată. Ruptă de oboseală. Am venit doar de dragul lui Müge.
Ai vorbit cu Müge? Ați stat la taclale? E o bomboană de fată.
Cine?
Müge. Müge a noastră. Gazda petrecerii.
- În fine, ne mai vedem. - Te pot duce eu acasă.
Nu. Mă omoară Müge dacă plec.
Trebuie să mai rămân, să nu fiu grosolană.
Atunci trebuie să bei ceva.
Altfel o să treacă timpul foarte greu. Îmi iau și eu o bere, bine?
Bine.
ÎN LINIE DREAPTĂ
Bruxelles și Geneva urmăresc îndeaproape evoluția evenimentelor.
Deși nu e clar când se vor relua negocierile între miniștrii străini,
din surse neoficiale, discuțiile ar fi în desfășurare.
- Asta e manipulare. - Să așteptăm reacția concurenței!
Dacă n-am aștepta?
O să muște momeala.
Mereu e la fel. Am marcat noi, apoi e rândul lor.
Dar noi începem mai târziu emisiunea.
Decât cine?
Decât Cealaltă față. Ne prefacem că nu concurăm cu ei?
Ne mințim și unul pe celălalt?
Păi…
Ar trebui să începem mai devreme.
Dacă începem primii, captivăm publicul.
- La 19:55. Sun la studio să-i anunț? - Bine, fie!
- Hai să mergem acum acolo! - Sigur.
- Nu mai ești supărată? - Nu am fost supărată.
Intru să mă pregătesc.
Lale?
Ce mai e și asta?
Mulțumesc.
- Bună dimineața! - Bună, turturică!
Văd că ai comandat deja. Poftă bună!
Sărbătoresc.
Serios? Ce sărbătorim?
Faptul că Gül s-a dus dracului, normal.
Nu spune asta!
Crezi că o să apară din senin?
Nu putem s-o bârfim?
- Brânză de burduf din Bergama? O ador. - Am comandat omletă cu ciuperci.
E preferata mea. Hai să comandăm și pentru mine!
- Da! Mersi. - Vin imediat.
Apropo, eu am adus- o pe Güliz înapoi.
Am convins-o să revină.
Am chefuit la Londra și am zis: „De ce să ne despărțim?”
- Am venit împreună la Istanbul. - Ca să vezi!
Ești culmea. Ești nemaipomenită.
Vrăjitoare mică!
Dar știam.
Aveți o relație extraordinară, nemaipomenit de drăguță.
E evident.
Crezi? Dacă zici tu…
Dragule, mai vrem una.
Unde ai fost? De ce ai plecat fără o vorbă?
- Vrei să ieși? Mă schimb. - Poftim?
M-ai auzit. Lasă-mă în pace! Mă schimb.
Bine.
Bună, dragule!
Ce faceți? Cum e cu cortul?
Serios?
Se simte bine? Poate să participe la concursuri?
Selim, dă-i constant cu unguent, bine?
Să nu uiți! Altfel se infectează.
Ca de obicei. Am vrut să te sun până să intru în direct.
Mi-e dor de voi.
Nu, totul e bine. Serios.
Bine, scumpule.
Pupici. Pupă-le și pe fete!
Pa!
Am zis: „Ne trebuie zece zile ca să se vadă cu toți față în față.”
Soluția e un apel video.
YUSUF TUNCA V-A BLOCAT
- Marțea viitoare e bine? - Bine. Ocupă-te!
Și cumpără-mi alt telefon!
- Și altă cartelă SIM. - O să cumpăr după-amiază.
- Apropo… - Ce e?
A sunat fostul proprietar, dl Necmi. Nu ați eliberat locuința.
„Ori plătește chirie, ori își ia lucrurile, altfel le arunc.”
Poate să le arunce! Dobitocul!
Dar ia stai! Trebuie să iau ceva de acolo.
- Mă pot duce eu, dacă doriți. - Bine. Du-te!
Sigur, mă duc.
Atât la Studioul de știri de astă-seară.
Înainte de încheiere, dorim să le mulțumim sponsorilor noștri,
Biscuiții Tursan și Neuro.com…
Detest că trebuie să facă asta.
Cred că și ea detestă.
Lale Kiran să prezinte sponsorii… Chiar că e aiurea.
La revedere!
Ce-i cu tine?
Credeam că ne înțelegem.
Ce-ți veni, după atâția ani?
Te cunosc.
Mai bine decât oricine.
Cedezi nervos.
Ești dărâmată.
Tot ce ai construit se năruie.
Tot ce s-a întâmplat,
tot acest declin
ți-a arătat adevărata ta față.
N-a mers cum voiai, nu?
Nu a mers.
În țara asta,
când e vorba de femei, sexul e mereu asociat cu moralitatea.
- Ăsta e adevărul. - Ba nu.
Cum poți să susții că nu?
În fine, bine, da.
Femeile și fetele sunt delicate.
Trebuie să se protejeze împotriva neplăcerilor. Bine.
Adică…
Să nu se lase maltratate de o jigodie, nu?
I-auzi!
- Câți ani ai? - Câți îmi dai?
Am întrebat doar fiindcă pari înțelept și ești un adevărat domn.
- Ne sărutăm? - Nu.
- De ce nu? - Nu e momentul potrivit.
Și n-aș vrea să-l las neterminat.
Bine, dar de ce?
Eu, de pildă,
sunt o persoană lașă de obicei.
Dar nu mai vreau să-mi fie frică. Nu vreau să regret nimic.
Vreau să închei socoteala asta acum.
Da.
Ești foarte drăgălașă.
Nu, Lale. Nu face asta!
Nu.
Nu trebuie să completezi tot,
dar trimite-o la cabinetul guvernatorului cât de repede poți.
- Sigur, acum. - Mersi!
- Da. - Bună dimineața!
Bună dimineața, Yusuf!
V-am trimis un e-mail aseară.
Am văzut. Mulțumesc. E excelent. Bravo!
Eu vă mulțumesc. Și felicitări! Ați scăpat de sponsori la sfârșit.
- Nu mai trebuie să le mulțumiți. - Poftim?
Nu ei ne finanțează emisiunea? Cum adică?
Nu știați?
- Credeam că e o decizie comună. - Poftim?
- Mai bine tac, să nu fac mai rău. - Yusuf, zi!
Te ascult.
Domnul Kenan va finanța emisiunea.
Renunță la onorariul de producător.
Chiar nu știați?
- Minunat… - Bună dimineața!
Bună dimineața!
- Aici erai? - O să plec.
Nu pleca! Rămâi!
Mi-ai scris că vrei să discutăm ceva între patru ochi.
Aș vrea să aud. Spune, te rog!
E cazul să plec?
Nu. V-am trimis e-mailul amândurora.
- Am o idee. - Da. Ascult.
Uitați ce propun!
Mă gândeam să creez un cont de bârfe.
Să scurg informații.
Poftim?
Când eram Büșbüș…
În fine, când scurgeam informații din interior,
am simțit că oamenii o simpatizau pe Lale.
Când îi vedeau slăbiciunile
sau înțelegeau că era și ea om…
- Aș putea… - Bine. Fă-l! Sunt de acord.
- Ce tot spui? - Ușurel, Lale!
Poți să-l faci, dar ai grijă!
Să nu pară contul unui fan. O să te susținem. Liniștește-te!
Lale?
Bine.
Atunci, eu plec. Bun.
- Tu auzi ce spui? - E-n regulă.
Cum e-n regulă?
Și poți să-mi explici de ce ai renunțat la sponsori?
- Fiindcă sufereai. - Ce? Nu suntem profesioniști?
Mereu spui: „Banii sunt măsura valorii.”
Tu ai zis să nu avem așteptări financiare.
Lasă actele astea de eroism, Kenan!
Ce înseamnă asta? Nu! Și cine te crezi, să faci asta?
- Cine mă cred? - Da. Cine te crezi?
Nu face asta!
Nu-mi purta de grijă, Kenan!
Nu face asta!
Am făcut-o, Lale, și îmi pare rău.
N-o să se mai întâmple.
L-AM LUAT. RESTUL ÎL ARUNCĂ.
I-am zis să nu mă facă să aștept, frate.
Data trecută am așteptat două ore. Când a venit, a zis doar: „Scuze!”
- E vina ta, măi. Nu aștepta! - Cine e?
- Alo? - Trebuie să vii. E urgent.
- Asli? - Grăbește-te, te rog!
Bine.
- Bine. Unde ești? - Acasă. Vino!
Bine. Închide!
Deci?
Ai fost grozav.
Am fost mândră de tine.
Și mi-a venit mintea la cap.
Ce pui la cale?
Nimic.
De data asta nu pun nimic la cale.
Ți-am zis.
Mi-a venit mintea la cap.
Cred că ar trebui
să îi spunem cumva chestiei ăsteia.
Am putea avea o relație serioasă.
Tu…
Credeam că nu îți dorești asta.
Și eu credeam.
Dar vezi? M-am trezit că îți aștern masa.
În plus…
te pot aduce la post.
Hai în Divizia A!
Ce zici?
Așa putem fi împreună toată ziua.
De ce ești așa?
Cum?
Așa.
Traume din copilărie?
Probleme cu mami și cu tati? Ce e? Cum ai ajuns așa?
Eu cred că sunt bine-mersi.
Văd viața așa cum e, atâta tot. E un semn de inteligență.
Ba nu e.
Eu nu sunt așa.
Spune-mi!
Dacă nu-mi spui, plec în clipa asta.
Bine.
Am copilărit la țară.
Acolo, să fii copil,
și mai ales fată, era îngrozitor.
Nu poți avea o viață acolo.
Sub nicio formă.
Te limitează pe toate fronturile.
„Nu vorbi, nu te gândi la tine, nu-ți dori nimic, nu cheltui bani!”
Și, mai ales: „Nu visa!”
Dar vezi lumea.
Cunoști lumea și vezi că viața are atâtea de oferit!
Vezi oameni cu vieți perfecte,
bogați și fericiți.
Iar tu ai un singur lucru.
Ai timp să faci planuri.
Plănuiești pe îndelete cum să ajungi sus, cum să dai lovitura.
Nu știi nimic, dar conștientizezi că viața e mai mult de atât.
Descoperi ce e fericirea
prin social media și ziarele de scandal.
N-o poți atinge într-o garsonieră, cu doi copii.
Recunoștința prostească e absurdă.
Am jucat jocul ăsta la nesfârșit în minte.
Am avut mult timp să fac planuri.
- Înțelegi? - Da.
Înțeleg.
Ai descoperit viața prin social media.
De la nebunii ăia. De-aia te porți ca ei.
Nu fi absurd! Regulile sunt clare.
Deci, pentru tine, regula e să dobori pe cineva și să-i iei locul?
Exact.
Toate tronurile sunt luate.
Trebuie să înlături pe cineva ca să-ți faci loc.
Nu, eu…
Nu cred și nu vreau să cred că e așa.
Aș ajunge să mă detest.
Bine, gata!
Suntem prea serioși.
Hai să ne și distrăm!
Asli…
Cred că ai niște probleme grave.
Pregătirile astea, invitația la tine… Doar pentru că m-a angajat Lale, nu?
Ar trebui să te consulte un doctor.
Ai nevoie de tratament urgent.
Du-te dracu'!
Marș!
Scumpele mele!
- Mamă - Ce dor mi-a fost!
Mamă, Mila a faultat la volei.
Băiatul ăla m-a împins. Uite!
Vai, puiuțul meu!
Fata noastră e bătăioasă și la volei.
- Serios? - Am comandat pizza din drum.
- Da. - Credeam că luăm cina.
Au vrut pizza. Haideți, spălați-vă pe mâini!
- Fuguța! - Hai!
Mișcă-te!
Ce mai faci?
Strânge-mă în brațe!
Te-am văzut la TV. A fost grozav.
E din ce în ce mai bine. Ține-o tot așa!
Eu nu mă simt așa.
Dar cum te simți?
Hai într-o vacanță!
Doar noi doi.
Hai! Te rog.
STUDIOUL DE ȘTIRI CU LALE KIRAN GÜNCE TV
- Ce faci? - Bine. Tu?
Bine.
Bună dimineața, dle Kenan! Dosarul e gata.
Unde ai fost aseară?
- Poftim? - Întrebarea era clară.
Unde ai fost? Ai lucrat la el cu Lale?
Nu, l-am făcut singur, dar sub îndrumarea dnei Lale, desigur.
Deci?
Unde ai fost?
Acasă. De ce?
- Yusuf. Bună! - Bună dimineața!
- O să lipsesc în weekend.
Hai să rezolvăm vineri, după emisiune.
- Bine? - Nu e bine.
- De ce? - O să avem o recepție.
E timpul să revenim în cursă, nu?
Bine. Organizăm recepția săptămâna viitoare.
De ce atâta grabă?
Ce e așa de important în weekend, că nu poate aștepta?
Plec în vacanță cu soțul meu. Mi-a fost dor de el.
Cum dorești.
Mulțumesc. Yusuf!
Bine.
Poți pleca.
Bine. O zi bună, domnule Kenan!
M-am săturat de gafele ei.
Ce dobitoacă!
Deci vine dintr-o magherniță. Scursura.
Ai văzut ultimele poze ale lui Asli?
- E plin pe Twitter. Uite! - Direct din tomberon.
- Glumești. - Efectiv o scursură.
Cum o să mai dea ochii cu publicul?
Chiar nu știu cum s-a întâmplat.
Proprietarul v-a pus gând rău.
Poate e invidios, nu știu. Eu cred că e opera lui.
Chiar îmi pare rău. Aș putea să rezolv cumva problema.
Îmi cer iertare.
Dă-mi telefonul tău!
Desigur. De ce?
Să citesc postările.
E mai bine să nu-mi folosesc contul, în caz că dau un like din greșeală.
De fapt, acum, că sunteți celebră…
Nu se cade s-o spun eu, dar cred că ar trebui să vă faceți un cont fals.
BUNĂ, DRAGA MEA!
Da, chiar.
Nu mă gândisem la asta, să știi.
MI-AI VĂZUT MESAJUL?
DA, AICI AI DREPTATE
LA MINE, DISEARĂ?
Dra Güliz vă așteaptă la ora 11:00. În opt minute.
Unde vă e producătorul?
- Cum îl chema? - Hakan?
Azi întârzie. E cu soția la terapie de cuplu.
E foarte deprimat.
În fine… dacă tot am venit, avem ocazia să stăm de vorbă.
Ai dreptate. Hai să trecem în revistă, bine?
Dar pe scurt. Am o groază de întâlniri azi.
Te ascultăm, Güliz.
Müge dragă?
Cu ce se ocupau ai tăi? Erau medici?
Nu. Părinții lui Lale erau. Tata a lucrat în Ministerul de externe.
Frumos. Ce nobil!
Trebuie să aparții unei clase cu care să te poți mândri, nu?
Altfel cum faci față atenției?
Trebuie să fii demn de poziția ta, altfel te simți nelalocul tău.
Rămâi cu capul în noroi. Trebuie să-ți știi lungul nasului.
Güliz, credeam că vrei să discutăm situația în general, draga mea.
Ce vreau să spun e că acum, că sunt aici…
Da, Deren? Ce e?
Da, n-am putut să te sun.
Te măriți? Ești prea tânără. Nu te prosti!
Stai, mă sună cineva! Te sun eu mai târziu. Pa!
Tăticule? Vin. E abia 11:00. Bine, pa.
Da. Eu o să plec.
- Vino după emisiune și discutăm. - Sigur. Atunci, ne întoarcem la treabă.
Asli, tu vii cu mine, scumpo.
Care e faza cu garsoniera ta?
Nu e nimic nerezolvabil.
Știi cine e autorul?
În fine, te porți groaznic cu toată lumea. Probabil că ai mulți dușmani.
O să rezolv problema.
- E-n regulă. Nu-ți face griji! - Bine.
- Bine. Să fie gata până la emisiune! - Bine, dnă Müge. Nicio grijă!
Müge!
- Da, draga mea? - Am o întrebare.
- Ai fost vreodată la mine acasă? - Da, de curând. La petrecere.
Nu atunci. La mine în garsonieră, în Moda.
Nu. Acolo n-am fost niciodată.
Ciudat! Îmi amintesc că ți-am zis să parchezi în garaj.
Eu nu-mi amintesc așa ceva. Nu, deloc.
Scuze, iartă-mă! M-am încurcat. Te rog să mă ierți.
Se mai întâmplă.
Clar o ia razna.
De ce-mi bat capul?
Pe măsură ce războiul se intensifică, ocupanta tronului se zăpăcește.
Nu mai poate deosebi binele de rău și nici nu are timp de gândire.
Știe că se va prăbuși. Simte asta. Dar continuă să gonească.
Fiindcă trebuie să acționeze. Trebuie să facă încontinuu ceva.
În zece.
Cinci, patru, trei,
doi, unu.
Ești în direct, Asli.
Bună seara, dragi telespectatori!
Turcia a dezbătut multe teme astăzi.
Eu vă voi oferi rezumatul exclusiv al subiectelor zilei.
Dar…
Mai întâi…
Dragă Ali!
Arată-ne fotografiile!
Le-ați văzut?
Dacă vă țineți la curent, le-ați văzut.
Aceasta este…
Macaraua, pe Asli.
…garsoniera în care m-am mutat când am venit la Istanbul
și în care am locuit mult timp.
Aceste fotografii au fost postate azi în social media.
Dar eu vreau să vă mai arăt unele.
Pe astea le-am făcut eu.
Le-am trimis la proprietar, ca să-i arăt unde sunt probleme,
dar nici că i-a păsat.
Iată, așadar!
De aici am venit.
Nu m-am născut norocoasă. Nu sunt fiica unor persoane sus-puse.
Tata nu a fost nici diplomat, nici înalt oficial.
Doar simplu funcționar.
Părinții mei nu au fost medici.
Nu am mers la o școală privată, francofonă.
M-am zbătut să ajung aici.
Și sunt mândră de asta.
Sper să-i pot inspira pe tinerii născuți în medii defavorizate.
Acum putem difuza știrile.
Dnă Lale, bună seara! Înainte să intrăm în direct…
- Vă simțiți bine? - Nu.
Nici pe departe.
Unde greșesc, Yusuf?
Ce crezi?
Sigur greșesc undeva.
Când totul e așa de…
E haos.
De ce mă mai chinui? Ce, sunt Don Quijote?
Mă lupt cu morile de vânt? Ce fac? Eu…
Dacă asta avem, mai bine plec acasă și le fac fetelor prăjituri.
Ce mai e și…
- O să-l chem pe dl Kenan. - Nu! Stai!
De ce, mă rog? Nu înțeleg.
Bine, nu îl chem. Cum doriți.
Nu, sunt curioasă.
De ce aș avea nevoie de dl Kenan acum, când sunt așa?
Poți să-mi explici, te rog?
El vă cunoaște.
Vă înțelege. Găsește soluții.
Vă susține.
Și vă înșelați în cealaltă privință.
Sunt lucruri vremelnice.
Nu contează nici că te naști defavorizat, nici că te naști bogat.
Câștigă cei care dau tot ce pot ca să exceleze.
Cei care își respectă munca.
Da, care își respectă munca.
Cum spuneți mereu dv.
Ce zi aglomerată, nu? N-am apucat să vorbim.
Despre ce vorbeam dimineață? Unde rămăsesem?
Vreau niște schimbări. Pe toate planurile.
Fiindcă se pare că unele lucruri s-au dus dracului și s-au împuțit.
În fine!
Începe transformarea. Cu mine, aici și acum. O să schimb totul.
Ar fi minunat, Güliz.
Și eu observ că există niște probleme.
- Hai să discutăm cândva! - Probleme, poveri…
Transformarea e un principiu de viață.
- Nu, Müge, draga mea? - Da, draga mea. Exact.
În fine, m-am gândit să vă anunț.
Foarte bine.
Drăguț din partea ta. Să sperăm că va fi bine.
Asli, scumpo.
Află cine e vinovat de incidentul de azi și dă-i de cap!
Nu mai vreau scandaluri.
- Dar cred că a dres-o în emisiune. - Eu nu cred.
Bine, scumpo?
Bine.
Desigur.
Am niște idei pentru decorul din platou.
Dacă tot veni vorba, ai vrea să le auzi?
Putem schimba decorul…
În junglă nu există aliați.
Toate animalele sunt singure.
Dacă într-o zi te întovărășești cu un șarpe,
să știi că vei fi prima lui victimă.
Mamă, nu plecați!
Fii serioasă! Sunt doar două zile.
Nu…
Zău așa!
Știu că abia așteptați să stați două zile cu Ebru.
- Am eu grijă. - Duc bagajele la mașină.
Bine, scumpule.
- Să ții telefonul pornit! - Bineînțeles.
O să vă sun și o să vă țin la curent.
Veniți încoace!
- Lale! - Da, ușurel!
- Vin acum, scumpule! Pa! - Pa!
Vin, scumpule.
- Du fetele la ele în cameră! - Bine.
- Pa! - Pa!
Aștept în mașină.
Intră!
Subtitrarea: Liana Oprea