‫לחיי האישה היפה בעולם.‬
‫המגישה לעתיד.‬ ‫-כוכבת.‬
‫כוכבת טבעית מלידה.‬ ‫-את אדירה.‬
‫אל תחמיאו לי. אני אתרגל לזה.‬ ‫זה רק בגלל שאני המארחת, נכון?‬
‫ברור שלא.‬ ‫-תישבעי.‬
‫אני נשבעת.‬
‫ממש לא. השתגעת? את תצליחי, וכולנו נצפה בך.‬
‫אני מקווה.‬ ‫-את יודעת מה?‬
‫בואי נתחתן.‬ ‫-לך מכאן, טמבל.‬
‫תראו אותו…‬ ‫-תירגע. היא תכניס אותנו.‬
‫אבל היא תתחיל עם החברה הכי טובה שלה.‬ ‫-מוגה? אני חייבת לשאול.‬
‫הבטן שלי הורגת אותי.‬
‫לחץ הדם שלי ירד. אני יכולה ללכת, בבקשה?‬
‫את לא יכולה ללכת לשום מקום.‬ ‫הבחור החדש מגיע.‬
‫הוא כבר היה אמור להגיע.‬
‫הוא יגיע!‬ ‫את לא רוצה להיות עדה לתחילת האהבה שלנו?‬
‫אני כן, מותק.‬ ‫אבל אני יכולה לדלג על הקטע של העדות?‬
‫ספרי לי על זה אחר כך.‬ ‫-זה לא אותו הדבר. הוא כאן.‬
‫אסור לך ללכת. תישארי פה.‬
‫מוגה.‬
‫היי! מה קורה?‬
‫ברוך הבא.‬
‫יש לך בירה במקרר הזה?‬ ‫-כן.‬
‫הרבה. הנה.‬ ‫-תודה.‬
‫מה זה המבט הזה? אסור לי לשתות סודה?‬
‫אני מכיר אותך.‬
‫איך? אני לא מכירה אותך.‬
‫יש לכם בית קיץ בקייקוי, לא?‬ ‫-כן, יש לנו.‬
‫כן, בדיוק.‬
‫המים נהדרים. למרות הגלים.‬ ‫-יש קצת רוח.‬
‫היי, על מה אתה מסתכל?‬ ‫-אם היא תביט לאחור, היא שלי.‬
‫גם בית הקיץ שלנו שם.‬ ‫אני הולך לשם להתאמן בקיץ.‬
‫ראיתי אותך בקיץ שעבר.‬ ‫-מגניב. אז נתראה בקיץ.‬
‫את לא שותה?‬
‫אני גמורה. אני מותשת.‬
‫באתי רק בשביל מוגה.‬
‫דיברת עם מוגה? שוחחתם? היא ממש מתוקה.‬ ‫-מי?‬
‫מוגה, אתה יודע. מוגה שלנו.‬ ‫אתה יודע, מארחת המסיבה.‬
‫בכל אופן, נתראה.‬ ‫-אני יכול להסיע אותך אם תרצי.‬
‫לא. מוגה תהרוג אותי אם אעזוב.‬
‫אני חייבת להישאר, או שזה לא יהיה מנומס.‬
‫אז את צריכה לשתות.‬
‫אחרת השעות יעברו לאט מאוד.‬ ‫גם אני אשיג לעצמי אחת. בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫- לא רואה בעיניים -‬
‫בריסל וז'נבה עוקבות מקרוב אחר העדכונים.‬
‫אף שלא ברור‬
‫מתי המשא ומתן בין שרי החוץ יתחדש,‬
‫יש לנו מידע שהדיונים נמשכים.‬
‫זו מניפולציה.‬ ‫-בואי נחכה לשמוע את "הצד השני".‬
‫ואם לא נשמע?‬
‫הם יבלעו את הפיתיון.‬
‫זה תמיד אותו הדבר.‬ ‫שמו לב אלינו, עכשיו תורם.‬
‫אבל התוכנית שלנו‬ ‫מתחילה רבע שעה מאוחר יותר.‬
‫מאוחר ממי?‬
‫מהצד השני. שנעמיד פנים שאנחנו לא בתחרות?‬
‫שנשקר גם זה לזה?‬
‫ובכן…‬
‫אנחנו צריכים להתחיל 20 דקות קודם.‬
‫אם נהיה ראשונים, נתפוס את הקהל.‬
‫19:55. להגיד לתחנה?‬ ‫-בסדר. טוב.‬
‫בוא נלך לתחנה עכשיו.‬ ‫-בטח.‬
‫את לא כועסת יותר?‬ ‫-לא כעסתי.‬
‫אני אתארגן.‬
‫ללה?‬
‫מה עכשיו?‬
‫תודה.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב, ציפור קטנה.‬
‫ואו, כבר הזמנת. בתיאבון.‬
‫אני חוגגת.‬
‫באמת? מה אנחנו חוגגות?‬
‫שגול הולכת לעזאזל, כמובן.‬
‫אל תדברי ככה.‬ ‫-את חושבת שהיא תצוץ פתאום?‬
‫אסור לנו ללכלך עליה?‬
‫זו גבינת טולום מאיזמיר? אני מתה על זה.‬ ‫-הזמנתי חביתה עם פטריות.‬
‫אוי, זה מה שאני הכי אוהבת.‬ ‫בואי נזמין אחת גם בשבילי.‬
‫כן, תודה.‬ ‫-אני כבר בא, גברתי.‬
‫דרך אגב, אני זו שהחזירה את גיליז.‬
‫שכנעתי אותה לעשות את זה.‬
‫היינו במסיבה בלונדון‬ ‫וחשבנו, "למה שנהיה רחוקות?‬
‫"בואו ניסע לאיסטנבול."‬ ‫-תראי מה זה.‬
‫את באמת משהו. את מדהימה.‬
‫מכשפה קטנה שכמוך.‬
‫אבל ידעתי את זה.‬
‫יש לשתיכן מערכת יחסים מדהימה וחמודה מאוד.‬
‫זה ברור.‬
‫נראה לך?‬
‫אם את אומרת…‬
‫יקירי, אנחנו צריכים עוד אחת כזו.‬
‫איפה היית? למה הלכת בלי לומר מילה?‬
‫אתה יכול ללכת? אני מחליפה בגדים.‬ ‫-סליחה?‬
‫שמעת אותי. תשאיר אותי לבד. אני מחליפה.‬
‫בסדר.‬
‫שלום, מותק.‬
‫מה קורה? איך במחנה?‬
‫אתה רציני?‬
‫היא בסדר? היא יכולה להשתתף במשחקים?‬
‫סלים, תמרח על זה משחה בקביעות, בסדר?‬
‫אל תשכח, אחרת זה יזדהם.‬
‫סתם, הדברים הרגילים. רציתי לדבר איתך‬ ‫לפני שאני עולה לשידור. אני מתגעגעת.‬
‫לא, אני בסדר. באמת.‬
‫טוב, מותק.‬
‫נשיקות. ותנשק את הבנות.‬
‫ביי.‬
‫אמרתי, "נזדקק לשבוע של עשרה ימים‬ ‫כדי שאסלי תפגוש את כולם באופן אישי".‬
‫אנחנו יכולים לארגן רק שיחה.‬
‫- יוסוף טונקה‬ ‫חסם אותך -‬
‫מה עם יום שלישי הבא?‬ ‫-בסדר, תטפלי בזה.‬
‫תקני לי טלפון חדש היום.‬
‫וכרטיס סים חדש.‬ ‫-אעשה את זה אחר הצהריים.‬
‫דרך אגב…‬ ‫-מה?‬
‫בעל הבית שלך לשעבר, מר נג'מי, התקשר.‬ ‫לא פינית את הבית.‬
‫"היא חייבת לשלם או להוציא את הדברים שלה,‬ ‫אחרת אזרוק אותם", הוא אמר.‬
‫הוא יכול לזרוק אותם. חתיכת חרא.‬
‫אבל רגע, אני צריכה להביא משם משהו.‬
‫אני יכולה להביא לך אותו אם תרצי.‬ ‫-בסדר. תעשי את זה.‬
‫בטח.‬
‫זה הכול מחדר החדשות הערב, צופים יקרים.‬
‫לפני שנסיים,‬ ‫ברצוננו להודות לנותני החסות שלנו,‬
‫עוגיות טורסאן ונוירו.קום, הדור הבא…‬
‫אני שונא שהיא צריכה לעשות את זה.‬
‫אני חושב שגם היא שונאת.‬
‫ללה קירן מקריאה נותני חסות… זה ממש מוזר.‬
‫להתראות, כולם.‬
‫מה קורה?‬
‫חשבתי שאנחנו בטוב.‬
‫מה זה אחרי כל השנים האלה?‬
‫אני מכיר אותך.‬
‫יותר מכולם.‬
‫את נשברת.‬
‫מתפרקת.‬
‫הדבר הזה שבנית,‬ ‫נכנסים אליו מים מכל הכיוונים.‬
‫דברים שקרו,‬
‫הנפילה הזו,‬
‫חשפה את אופייך האמיתי.‬
‫זה לא עבד, נכון?‬
‫זה לא עבד.‬
‫במדינה הזאת,‬
‫סקס תמיד מקושר למוסר כשמדובר בנשים.‬
‫זה נכון.‬ ‫-זה לא נכון.‬
‫איך אתה יכול לומר שזה לא?‬
‫כלומר, כן, בסדר.‬
‫נשים ובנות הן נשמות עדינות.‬
‫עליהן להגן על עצמן‬ ‫מפני אי נוחות מסוימת. בסדר.‬
‫זאת אומרת…‬
‫כדי להימנע מכך שאיזה זבל ינצל אותן, בסדר?‬
‫תראה מה זה.‬
‫בן כמה אתה?‬ ‫-בן כמה אני נראה?‬
‫שאלתי רק כי אתה נשמע חכם,‬ ‫ואתה כזה ג'נטלמן.‬
‫שנתנשק?‬ ‫-לא.‬
‫למה לא?‬ ‫-ובכן, זה לא הזמן הנכון.‬
‫ולא ארצה להשאיר את זה בלתי גמור.‬
‫אבל למה?‬
‫אני, למשל,‬
‫אדם פחדן מאוד בדרך כלל.‬
‫אבל אני לא רוצה לפחד יותר.‬ ‫אני לא רוצה להתחרט על שום דבר.‬
‫אני רוצה לסיים את זה כאן הערב.‬
‫כן.‬
‫את ממש חמודה.‬
‫לא, ללה. לא.‬
‫לא.‬
‫אין צורך למלא את כל מה שחסר,‬
‫אבל שלחי את זה למושל לאישור בהקדם האפשרי.‬
‫בטח, אני על זה.‬ ‫-תודה.‬
‫כמובן.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב, יוסוף.‬
‫שלחתי לך מייל אתמול בלילה.‬
‫ראיתי. תודה. מעולה. כל הכבוד.‬
‫תודה לך.‬ ‫ברכותיי. החלק של נותני החסות בסוף ירד.‬
‫את כבר לא צריכה להודות לאף אחד.‬ ‫-מה?‬
‫האנשים האלה מממנים את התוכנית שלנו, לא?‬ ‫מה העניין?‬
‫לא ידעת?‬
‫חשבתי שזו הייתה החלטה משותפת.‬ ‫-מה?‬
‫עדיף שלא אסבך את המצב עוד יותר.‬ ‫-יוסוף, דבר.‬
‫אני מקשיבה.‬
‫מר קנאן בעצמו יממן אותה.‬
‫הוא מוותר על שכר המפיק שלו.‬
‫באמת לא ידעת?‬
‫מושלם.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב.‬
‫היית פה?‬ ‫-אני אלך.‬
‫לא, אל תלך. תישאר.‬
‫כתבת שאתה רוצה לדבר על משהו בפרטיות.‬
‫אני אשמח לשמוע את זה גם. תמשיך, בבקשה.‬ ‫-שאני אלך?‬
‫לא, האמת ששלחתי את המייל הזה לשניכם.‬
‫יש לי רעיון.‬ ‫-כן, אני מקשיב.‬
‫זה העניין.‬
‫אני חושב לפתוח חשבון רכילות.‬
‫כדי להדליף מידע.‬
‫מה?‬
‫כשהייתי בושבוש…‬
‫כלומר, בזמן שהדלפתי מידע פנימי,‬
‫הרגשתי שאנשים הרגישו קרובים יותר לללה.‬
‫כשאנשים ראו את חולשותיה,‬
‫או כשהם הבינו שהיא גם בן אדם…‬
‫איך אומר את זה…‬ ‫-בסדר, טוב. תעשה את זה. אתה יכול.‬
‫מה אתה אומר?‬ ‫-חכי רגע, ללה.‬
‫אתה יכול, אבל תיזהר.‬
‫אל תיתן לזה להיראות כמו חשבון של מעריצים.‬ ‫אנחנו נגבה אותך. לאט.‬
‫ללה?‬
‫בסדר.‬
‫אז אני אלך. בסדר.‬
‫אתה שומע את עצמך בכלל?‬ ‫-זה בסדר.‬
‫"זה בסדר"?‬
‫וגם אתה מוכן להסביר לי‬ ‫למה נפטרת מהספונסרים?‬
‫עשיתי את זה כי כאב לך.‬ ‫-מה? אנחנו לא מקצוענים?‬
‫אתה תמיד אומר, "הכסף מראה את הערך שלנו".‬
‫רצית שלא יהיו לנו ציפיות לגבי כסף.‬
‫אל תעשה מעשי גבורה כאלה, קנאן.‬
‫למה שתעשה? תפסיק. ומי אתה שתעשה את זה?‬
‫מי אני שאעשה את זה?‬ ‫-כן, מי אתה?‬
‫פשוט תפסיק.‬
‫אל תטפל בי, קנאן.‬
‫אל תעשה את זה.‬
‫עשיתי את זה, ללה, ואני מצטער.‬
‫זה לא יקרה שוב.‬
‫- הנה זה. את השאר יזרקו. -‬
‫- יוסוף טונקה -‬
‫אמרתי לו לא לגרום לי לחכות.‬
‫חיכיתי שעתיים בפעם הקודמת.‬ ‫בסוף הוא בא ואמר, "סליחה".‬
‫זו אשמתך, גבר. פשוט תפסיק.‬ ‫-מי זה?‬
‫הלו?‬ ‫-אתה צריך לבוא. זה דחוף.‬
‫אסלי?‬ ‫-מהר, בבקשה.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר. איפה את?‬ ‫-בבית. נו כבר.‬
‫בסדר. רק תנתקי.‬
‫נו?‬
‫היית נהדר.‬
‫הייתי גאה לראות אותך ככה.‬
‫וזה גם גרם לי להתעשת.‬
‫מה את זוממת?‬
‫לא.‬
‫אני לא זוממת כלום הפעם.‬
‫אמרתי לך.‬
‫התעשתי.‬
‫אני חושבת שכדאי‬
‫שנגדיר את הדבר הזה.‬
‫נוכל להפוך את זה לקשר אמיתי.‬
‫את…‬
‫חשבתי שאת לא רוצה את זה.‬
‫גם אני חשבתי כך.‬
‫אבל רואה?‬ ‫מצאתי את עצמי עורכת לך את השולחן.‬
‫חוץ מזה…‬
‫אוכל להכניס אותך לערוץ.‬
‫בוא לשחק בליגת העל.‬
‫מה דעתך?‬
‫ככה נוכל להיות יחד כל היום.‬
‫למה את ככה?‬
‫איך ככה?‬
‫ככה.‬
‫טראומת ילדות?‬
‫תסביכי אם או אב? מה זה? איך הגעת למצב הזה?‬
‫אני חושבת שאני בסדר גמור.‬
‫אני רואה את החיים כפי שהם, זה הכול.‬ ‫סימן לאינטליגנציה.‬
‫זה לא.‬
‫אני לא כזה.‬
‫ספרי לי.‬
‫אם לא, אעזוב מיד, אסלי.‬
‫בסדר.‬
‫גדלתי בכפר.‬
‫שם להיות בת צעירה היה הדבר הכי קשה.‬
‫אי אפשר לבנות חיים שם.‬
‫לגמרי לא.‬
‫הם ידחסו אותך לחלל קטן כזה.‬
‫"אל תדברי, אל תדאגי לעצמך,‬ ‫אל תרצי כלום, אל תבזבזי כסף."‬
‫ומעל הכול, "אל תחלמי".‬
‫אבל את רואה את העולם.‬
‫את מכירה את העולם,‬ ‫החיים מציעים כל כך הרבה יותר.‬
‫את צופה בחיים המושלמים האלה,‬
‫באנשים העשירים והמאושרים האלה.‬
‫ולך יש רק דבר אחד.‬
‫יש לך זמן לתכנן.‬
‫את לוקחת את הזמן‬ ‫כדי לתכנן איך להגיע לשם, איך לתקוף.‬
‫את לא יודעת כלום,‬
‫אבל את מודעת לכך שהחיים הם יותר מזה.‬
‫את לומדת על אושר‬
‫דרך רשתות חברתיות וחדשות צהובונים.‬
‫דירת חדר עם שני ילדים מתוקים‬ ‫לא יכולה לספק את זה.‬
‫אין טעם להיות אסירת תודה כמו טיפשה.‬
‫הרצתי את המשחק הזה שוב ושוב בראש שלי.‬
‫היה לי כל כך הרבה זמן לתכנן.‬
‫הבנת?‬ ‫-כן.‬
‫אני מבין.‬
‫למדת על החיים מרשתות חברתיות.‬
‫מהמטורפים האלה. בגלל זה את מתנהגת כמוהם.‬
‫אל תדבר שטויות. הכללים ברורים.‬
‫אז מבחינתך,‬ ‫הכלל הוא להפיל מישהו כדי לתפוס את מקומו?‬
‫בדיוק.‬
‫מאחר שכל הכיסאות תפוסים.‬
‫עלייך לדחוק אנשים החוצה‬ ‫כדי לפנות מקום לעצמך.‬
‫לא, אני…‬
‫אני לא חושב, ואני לא רוצה לחשוב כך.‬
‫זה יגרום לי לשנוא את עצמי.‬
‫טוב, זה מספיק.‬
‫לא עוד דיבורים רציניים.‬
‫הגיע הזמן ליהנות.‬
‫אסלי…‬
‫אני חושב שיש לך בעיות רציניות.‬
‫כל ההכנות האלה, העובדה שהזמנת אותי…‬ ‫כל זה בכלל שללה שכרה אותי, נכון?‬
‫את צריכה לראות פסיכולוג דחוף.‬
‫את צריכה טיפול רציני.‬
‫לך תזדיין.‬
‫לך!‬
‫- ללה קירן‬ ‫נייד -‬
‫אהובותיי!‬
‫אימא.‬ ‫-כל כך התגעגעתי אליכן.‬
‫אימא, מילה עשתה טעות כששיחקה כדורעף.‬
‫הילד הזה דחף אותי. תראי.‬
‫אוי, מותק שלי.‬
‫הבת שלנו יכולה לריב אפילו בזמן משחק.‬
‫באמת?‬ ‫-הזמנו פיצה בדרך.‬
‫כן,‬ ‫-חשבתי שנצא לארוחת ערב.‬
‫הן רצו פיצה. קדימה, לכו לשטוף ידיים.‬
‫מהר.‬ ‫-קדימה.‬
‫זוזי!‬
‫מה שלומך?‬
‫חבק אותי עכשיו.‬
‫צפיתי בך. הכול היה נהדר.‬
‫את משתפרת כל הזמן. תמשיכי ככה.‬
‫אני לא מרגישה ככה.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫בוא נצא לחופשה.‬
‫רק שנינו.‬
‫בוא נלך. בבקשה.‬
‫- חדר החדשות עם ללה קירן‬ ‫גנג'ה TV -‬
‫מה קורה?‬ ‫-טוב. אצלך?‬
‫טוב.‬
‫בוקר טוב, מר קנאן. הקובץ מוכן.‬
‫מה עשית אתמול בלילה?‬
‫סליחה?‬ ‫-השאלה שלי הייתה ברורה.‬
‫איפה היית? עבדת על זה עם ללה?‬
‫לא, עשיתי את זה בעצמי,‬ ‫אבל בהנחייתה של גברת ללה, כמובן.‬
‫נו?‬
‫איפה היית?‬
‫הייתי בבית. למה?‬
‫יוסוף, בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-לא אהיה כאן בסוף השבוע.‬
‫בואו נסיים הכול ביום שישי, אחרי התוכנית.‬
‫בסדר?‬ ‫-לא בסדר.‬
‫למה?‬ ‫-נערוך קבלת פנים.‬
‫הגיע הזמן שנחזור למשחק.‬
‫בסדר. נוכל לערוך קבלת פנים בשבוע הבא.‬
‫מה הלחץ?‬
‫מה יכול להיות חשוב יותר בשבילך‬ ‫בסוף השבוע הזה?‬
‫אני אהיה בחופשה רומנטית עם בעלי.‬ ‫התגעגעתי אליו.‬
‫כרצונך.‬
‫תודה… יוסוף.‬
‫בסדר.‬
‫אתה יכול ללכת.‬
‫בסדר. יום נעים, מר קנאן.‬
‫מספיק עם הפשלות שלה.‬
‫איזה אידיוטית.‬
‫אז היא באה מחור, החלאה הזאת.‬
‫ראית את התמונות האחרונות של אסלי?‬
‫כל הטוויטר מלא בהן. תראה.‬ ‫-היישר מפח האשפה.‬
‫אתה צוחק.‬ ‫-באמת עלובה.‬
‫איך היא תראה את פניה בשידור עכשיו?‬
‫אני באמת לא יודעת איך זה קרה.‬
‫בעל הבית רוצה לפגוע בך.‬
‫אולי הוא מקנא, אני לא יודעת.‬ ‫הניחוש שלי הוא שהוא עומד מאחורי זה.‬
‫אני ממש מצטערת.‬ ‫הלוואי שיכולתי לעשות משהו כדי לתקן את זה.‬
‫בבקשה תסלחי לי.‬
‫תני לי את הטלפון שלך.‬
‫בטח. למה?‬
‫אני אקרא את הפוסטים.‬
‫עדיף שלא אשתמש בחשבון שלי‬ ‫אם בטעות אסמן לייק למשהו.‬
‫למעשה, עכשיו שאת מפורסמת…‬ ‫אוי, זה לא ממקומי לומר את זה,‬
‫אבל אני חושבת שאת צריכה לפתוח חשבון מזויף.‬
‫- היי, יקירתי! -‬
‫נכון.‬
‫זה אף פעם לא עלה בדעתי, שתדעי.‬
‫- ראית מה שכתבתי לך? -‬
‫- טוב, יש משהו בדברייך -‬
‫- אז אצלי הלילה? -‬
‫גברת גיליז רוצה לראות אותך במשרדה ב-11.‬ ‫עוד שמונה דקות.‬
‫איפה המפיק שלכן?‬
‫איך קראו לו?‬ ‫-את מתכוונת להקאן?‬
‫הוא יאחר היום. הוא ואשתו בטיפול זוגי.‬
‫הוא ממש בדיכאון.‬
‫שיהיה.‬
‫לא הייתה לנו הזדמנות לדבר מאז שהגעתי.‬
‫את צודקת. בואי נעבור על הדברים, נכון?‬
‫לא בהרחבה. יש לי המון פגישות היום.‬
‫אנחנו מקשיבות, גיליז.‬
‫מוגו? מה ההורים שלך עשו? הם היו רופאים?‬
‫לא. אלה ההורים של ללה.‬ ‫אבא שלי פנסיונר ממשרד החוץ.‬
‫נחמד. כל כך אצילי.‬
‫ובכן, חייבים להשתייך למעמד‬ ‫שאפשר לעמוד מאחוריו, נכון?‬
‫אחרת איך אפשר לעמוד באור הזרקורים?‬
‫את צריכה להיות מספיק ראויה למושב,‬ ‫אחרת תרגישי לא במקומך.‬
‫האף שלך תמיד יריח חרא. צריך לדעת מה מקומך.‬
‫גיליז, חשבתי שאת רוצה‬ ‫לדבר על דברים באופן כללי, יקירתי.‬
‫מה שאני אומרת זה, עכשיו שאני כאן…‬
‫הלו, דרן? מה קורה?‬
‫כן, לא יכולתי להתקשר אלייך.‬
‫מתחתנת? את צעירה מדי. אל תדברי שטויות.‬
‫רגע. מישהו מתקשר. אני אחזור אלייך. ביי.‬
‫אבא? טוב, אני באה. השעה רק 11. טוב, ביי.‬
‫אני יוצאת עכשיו.‬
‫בואו אחרי התוכנית ונדבר.‬ ‫-בטח. אם כך, בחזרה לעבודה.‬
‫אסלי, בואי איתי, מותק.‬
‫מה הקטע הזה עם הדירה שלך?‬
‫שום דבר שלא אוכל להתמודד איתו.‬
‫את יודעת מי עשה את זה?‬
‫טוב, את מתייחסת לכולם חרא.‬ ‫בטח יש לך הרבה אויבים.‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫זה בסדר. אל תדאגי.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב. תוודאי שזה מוכן לפני התוכנית.‬
‫בטח, גברת מוגה. אל תדאגי.‬
‫מוגה.‬
‫כן, יקירתי?‬ ‫-יש לי שאלה.‬
‫היית פעם בבית שלי?‬ ‫-כן, רק לאחרונה. היינו יחד במסיבה.‬
‫לא זה. הבית הקודם שלי, בשכונה אחרת.‬
‫לא. אף פעם לא הייתי שם.‬
‫מוזר. אני זוכרת שאמרתי לך לחנות בחניון.‬
‫לא, אין לי שום זיכרון כזה. אני לא זוכרת.‬
‫אוי, סליחה. אני מצטערת. התבלבלתי. סליחה.‬
‫זה קורה.‬
‫היא בהחלט מאבדת את זה.‬
‫למה אני מתמודדת עם כאלו?‬
‫כשהמלחמה מתחממת,‬ ‫מי שיושב על כס המלכות מתבלבל.‬
‫הוא כבר לא יכול להבדיל בין טוב לרע,‬ ‫וגם אין לו זמן לחשוב פעמיים.‬
‫הוא יודע שהוא ייפול.‬ ‫הוא חש בזה. אבל הוא ממשיך לרוץ.‬
‫כי הוא חייב לפעול.‬ ‫הוא חייב להמשיך לעשות משהו.‬
‫לספירה של עשר.‬
‫חמש, ארבע, שלוש,‬
‫שתיים, אחת.‬
‫אנחנו בשידור, אסלי.‬
‫ערב טוב, צופים יקרים.‬
‫טורקיה דיברה על נושאים רבים היום.‬
‫אני כאן כדי לספק לכם מידע בלעדי‬ ‫לגבי הנושאים הפופולריים היום.‬
‫אבל…‬
‫קודם כול…‬
‫עלי, יקירי.‬
‫תראה לנו את התמונות.‬
‫ראיתם אותן?‬
‫אם אתם מנסים להישאר מעודכנים, ראיתם.‬
‫זו…‬
‫רחף על אסלי.‬
‫…הדירה אליה עברתי כשהגעתי לאיסטנבול,‬
‫וגרתי בה במשך זמן רב.‬
‫התמונות האלה פורסמו היום ברשתות החברתיות.‬
‫אבל אני רוצה להראות לכם אפילו יותר.‬
‫את אלה אני צילמתי.‬
‫שלחתי אותם לבעל הבית שלי‬ ‫כדי לדווח לו על הבעיות בדירה,‬
‫אבל זה לא הזיז לו בכלל.‬
‫אז הנה זה.‬
‫משם באתי.‬
‫לא נולדתי בת מזל.‬ ‫אני לא הבת של מישהו חשוב.‬
‫אבא שלי לא עבד במשרד החוץ‬ ‫וגם לא היה פקיד ממשלה בכיר.‬
‫סתם עובד מדינה.‬
‫ההורים שלי לא היו רופאים.‬
‫לא למדתי בתיכון פרטי צרפתי.‬
‫נאבקתי בציפורניי להגיע לכאן.‬
‫ואני גאה בזה.‬
‫אני מקווה שאוכל לשמש השראה לצעירים רבים‬
‫שנולדו לאוכלוסיות מוחלשות.‬
‫אפשר להתחיל בחדשות עכשיו.‬
‫גברת ללה, ערב טוב. לפני שנעלה לשידור…‬
‫את בסדר?‬ ‫-אני לא.‬
‫אפילו לא קרוב.‬
‫מה אני עושה לא בסדר, יוסוף?‬
‫מה דעתך?‬
‫אני בטוח עושה משהו לא בסדר.‬
‫כשהכול כל כך…‬
‫כלומר, זה בלגן אחד גדול.‬
‫למה אני מנסה בכלל? אני דון קישוט?‬
‫אני מנהלת מלחמה נגד טחנות רוח?‬ ‫מה אני עושה? אני…‬
‫אם זה מה שיש לנו,‬ ‫עדיף שאלך הביתה ואאפה לילדות שלי.‬
‫מה בכלל ה…‬
‫אגיד למר קנאן לבוא.‬
‫לא, רגע.‬
‫סליחה, אבל למה? אני לא מבינה.‬ ‫-טוב, בסדר, לא. מה שתרצי.‬
‫לא, אני סקרנית.‬
‫למה שתצטרך את מר קנאן עכשיו, כשאני ככה?‬
‫אתה מוכן בבקשה להסביר את זה?‬
‫הוא מכיר אותך.‬
‫הוא מבין אותך, מוצא פתרונות.‬
‫הוא שם בשבילך.‬
‫ואת טועה לגבי הדבר השני.‬
‫הדברים האלה זמניים.‬
‫זה גם לא משנה‬ ‫אם נולדת לאוכלוסיה מוחלשת או למעמד גבוה.‬
‫אנשים שנותנים הכול‬ ‫כדי לעשות עבודה טובה מנצחים.‬
‫אנשים שמכבדים את עבודתם.‬
‫כן, שמכבדים את עבודתם.‬
‫כמו שאת תמיד אומרת.‬
‫זה היה יום ארוך כל כך, לא? לא זכינו לדבר.‬
‫על מה דיברתי הבוקר? איפה הייתי?‬
‫אני רוצה כמה שינויים.‬
‫בכל היבט.‬
‫כי נראה שחלק מהדברים התחרבנו‬ ‫והפכו מיושנים.‬
‫בכל אופן.‬
‫השינוי מתחיל.‬ ‫איתי, כאן ועכשיו. אני אשנה דברים.‬
‫זה יהיה נהדר, גיליז.‬
‫גם אני רואה שיש בעיות.‬
‫בואי נדבר איתך מתישהו.‬ ‫-בעיות, משא עודף…‬
‫שינוי הוא הכרחי אחרי הכול.‬
‫נכון? מוגה, יקירתי?‬ ‫-כן, יקירתי. בדיוק.‬
‫בכל אופן, חשבתי לעדכן אתכן.‬ ‫-עשית את הדבר הנכון.‬
‫נחמד מצדך לעדכן אותנו. בואו נקווה לטוב.‬
‫אסלי, מותק.‬
‫תמצאי את האחראי לתקרית היום ותסדרי את זה.‬
‫אני לא רוצה עוד שערוריות.‬
‫אבל אני חושבת שהיא הצליחה לעשות לזה ספין.‬ ‫-לא נראה לי.‬
‫טוב, מותק?‬
‫בסדר.‬
‫כמובן.‬
‫חשבתי על כמה שינויים בתפאורה.‬
‫אם הנושא כבר עלה, תרצי לשמוע?‬
‫נוכל לשנות את התפאורה…‬
‫אין בעלי ברית בג'ונגל.‬
‫כל החיות הולכות לבד.‬
‫אם יום אחד תאחד כוחות עם נחש,‬
‫תדע שאתה תהיה הראשון שיוכש.‬
‫אימא, אל תלכי.‬
‫בחייכן. זה רק יומיים.‬
‫אבל לא.‬
‫קדימה.‬
‫אני יודע שאתן כבר מצפות‬ ‫לבלות יומיים עם אברו.‬
‫אני אסתדר.‬ ‫-אעמיס את המזוודות למכונית.‬
‫בסדר, מותק.‬
‫תשאירי את הטלפון שלך דלוק.‬ ‫-ברור.‬
‫אתקשר אלייך ואעדכן אותך.‬
‫בואו הנה.‬
‫ללה.‬ ‫-תירגע, רגע.‬
‫אני באה, מותק. ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫אני באה, יקירי.‬
‫אברו, את יכולה לקחת את הבנות לחדרן?‬ ‫-בטח.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫אני אחכה באוטו.‬
‫היכנסי.‬
‫תרגום כתוביות: ניתאי גת‬