ZUDUSĪ PILSĒTA
Tu biji neticami lieliska.
Mana sirds joprojām daudzās.
Es arī to jutu.
Pateicoties tavam spēkam, Deš,
un tavām zināšanām seno aramiešu matemātikā.
Beidz. Tam nav nekāda sakara ar maniem doktora grādiem
un maģistra grādu dzimumu studijās,
par visu jāpateicas tev, Dr. Lavmora.
Patiesībā
nekad nedomāju, ka atradīšu Zudušo D pilsētu.
Rūpīgi izvēlieties vārdus.
Tie jums būs pēdējie.
Atvedāt mani pie karaļa Kalamana kapa
un viņa karalienes leģendārā Uguns kroņa.
Tagad es kļūšu bagāts
un jūs mirsiet.
Paga. Vai šīs ir jūsu čūskas?
Nē, bija jau te.
Simtiem čūsku šajā templī
gaidīja mūsu ierašanos?
-Kurš tās baro? Jūs? -Nē, ko tās ēd?
Kāpēc tā nekož tam čalim? Kāpēc tā notiek?
Apmācītas nekost rokaspuišiem?
Jā, nu…
Čūsku un tempļu attiecība vien…
Muļķīgi. Dzēst.
Es domāju, ka mans tēls var palikt.
Dzēst.
Loreta, tev tik un tā jāraksta stāsts.
Dzēst.
Sveika, te Beta.
Es negribu atkārtot, ka esmu tava izdevēja, bet esmu.
Un es ļoti gaidu, kad varēšu lasīt pēdējo nodaļu.
Bez stresa. Nē, īstenībā ir stress.
Tieši tik daudz, ka tevi motivē, bet nesastindzina.
Tu to vari.
VAKARIŅAS
Paldies.
Te atkal es.
Grāmatu tūre ir noorganizēta,
nepieciešama tikai grāmata, ar kuru braukt tūrē.
Šķiet, ka tu to nepabeidz tāpēc,
ka nevēlies atstāt māju.
Klau, es zinu, ka pēdējie pieci gadi pēc Džona aiziešanas ir bijuši smagi
un vieglāk ir dzīvot vannā,
dzerot šardonē ar ledu.
Bet laukā gaida lieliska un liela pasaule
un grāmatu tūre, ko nevaru atcelt, tāpēc pabeidz.
Mīlu tevi, atā!
Mums jāiet tālāk.
Paskatīsimies, kas ir aiz tām durvīm.
Ja nu tur nekā nav?
Ir tikai viens veids, kā uzzināt.
Lavmora saprata,
ka viņas meklētie dārgumi ir zaudēti uz mūžu
un piedzīvojumiem drīz pienāks gals.
Nešķiet pareizi.
Jā, bet tā ir.
Tās ir beigas.
Nu, Džon,
uz veselību.
Dulcius ex asperis.
Loreta Seidža Zudusī D pilsēta
Mīļā, laiks šovam.
Esi par to droša?
Tas ir par ciešu gan priekšā, gan aizmugurē.
Es jūtos kā nūģīga daiļslidotāja.
-Seksīga. Satriecoša. Man patīk. -Nē, tā nav.
-Kā lai kustos? -Neaiztiec to.
-Es neaiztieku. Es turu. -Beidz. Vai dzirdi?
Tūlīt pārstāj, uz skatuves tā nedrīkst.
Mēs esam gatavas. Labi.
-Vai man jāvelk kombinezons ar fliteriem? -Tikai uz divām stundām.
Nesačakarē, dzirdi? Tērps ir nomāts.
Visas tagad valkā spīdīgus tērpus.
-Kāpēc viņa mani fotografē? -Tā ir Alisone.
Mūsu jaunā sociālo mediju menedžere.
Viņa palīdzēs piesaistīt jaunāku paaudzi.
Sievietes ap 30 gadiem, kas vēlas būt ap 20.
Ei, kā sviežas?
Es pārņēmu tavus sociālos tīklus, šorīt tu tvītoji:
"Kur manas dāmas? Tiekamies G zālē pulksten 17.00.
#ŠonsMendess.
#AlkstuJūsVisusSatikt."
Labi, mums iet jautri. Ejam.
Jāatgādina cilvēkiem, ka esi vēl dzīva.
Cilvēki zina, ka esmu dzīva.
Un jāatgādina, kāpēc šī bija vislabāk pārdotā franšīze.
Romantiskajā žanrā.
Jā, visienesīgākais literatūras žanrs.
Iepriekšpārdošana par to neliecina.
Domā par to, ka tas izplatīsies no mutes mutē.
Gribi no mutes mutē? Paklausies.
"Vairāk zudusi nekā pilsēta ir pati autore."
"Bez mīlestības." "Bez kaisles."
"Labākie gadi garām." Un: "Viltus vēsture draņķīgā izpildījumā."
Grāmatu tūre var visu mainīt.
Faniem jāatgādina, kāpēc viņi tevi tā mīl.
Īsta vēsture. Es tikai mazliet aizdaru to ar kailumu.
Vēsturē bija daudz kailuma.
Dziļa izpēte.
Pamatīga intriga.
Vai Lavmora un Dešs atradīs karalienes Tahas vērtīgo Uguns kroni?
Pievienojieties viņu piedzīvojumam.
Klau, gribēju ar tevi par kaut ko runāt.
Tik daudz cilvēku.
Zinu, cik ļoti ienīsti publiski uzstāties,
tāpēc aicināju Alanu uz jautājumu un atbilžu daļu šodien.
-Ko? -Un visā grāmatu tūrē.
Beta, es īpaši lūdzu, vairs nekādu pasākumu ar Dešu… Alanu!
-Viņš mani pazemos. -Nepazemos vis.
Paldies. Labi veicat savu darbu. Liels paldies.
Es tev palīdzēšu.
Viņš ir no dušas želejas reklāmas. Viņš vienmēr viss spīd.
Nav bijis pasākuma, kurā viņa krekls nav novilkts.
-Gribētu gan. -Viņš jau ir šeit.
Saņemies un ej uz skatuves.
Atceries, ne skābas sejas, ne garas vai akadēmiski garlaicīgas runas.
Jā! Jā! Esam Romantikas lappusēs!
Jā, mani Lavmoras fani!
Es esmu tik priecīgs iepazīstināt
ar godalgoto rakstnieci Loretu Seidžu!
-Beta, es nevaru. Neesmu gatava. -Tu joko?
Es tevi sargāšu. Tu vari. Ej un dod cilvēkiem to, ko viņi vēlas.
-Viņi nevēlas mani. -Ej tūlīt pat!
Sveiki. Kā klājas? Priecājos jūs redzēt. Paldies.
Jā. Augstāk.
Augstāk. Labi.
Apsēdieties vidū.
Un nu brīdis, ko visi gaidījāt.
Seksīgākais,
visietekmīgākais mūsu paaudzes varonis.
Par spēcīgu teikts.
Viņš rotā Andželas Lavmoras 20. romāna vāku.
Dešs Makmehons!
Ak dievs! Dešs!
-Paklanīsimies. -Jau paklanījos.
Nāc. Vēlreiz. Es tevi turu.
Vai jūs to iestudējāt? Ak dievs.
Dievinu ķīmiju starp jums.
Man patīk šī grāmata.
-Paldies, Rej. -Paldies.
Pateikšu priekšā.
Tiešām drosmīga izvēle viņus beigās ievest kapenēs.
Kā jūs pie šī stāsta nonācāt?
Šī man ir ļoti īpaša grāmata.
Es nezinu, kā pateikt, cik daudz tas man nozīmē,
ka Loreta, neparastā rakstniece,
ir nosaukusi grāmatu manā vārdā.
Zudusī D pilsēta.
"D" to nenozīmē.
-"D" ir dibens, jā? -Nē, nav nekāds dibens.
Tā sauca senu cilti - Dapocagihou-dysphem-ica.
Eiropiešu kolonizatoriem bija grūti to izrunāt.
-Koloniālā manierē… -Nevienu neinteresē.
…radās abreviatūra.
Tik interesanti.
Labi. Kā būtu ar kādu jautājumu no skatītājiem?
-Te, smukulīt! -Jā.
Deš, kāds ir jūsu mīļākais romantiskais mirklis?
Es gribētu zināt, kāds ir Loretas mīļākais romantiskais mirklis.
Oho, pikanti.
Tā kā esmu sapioseksuāle…
Vai tas ir tad, kad čūskas aptinas…
Nē. Tāds, kuram intelekts
vai inteliģence šķiet ļoti seksīga.
Man tāpat.
Tiešām?
Deš, novelc kreklu!
Nē, nē, nē. Šodien tā nedarīsim. Esam te Loretas grāmatai par godu.
Vai mums ir jautājumi Loretai?
Jā, centīgā jaunā dāma? Ko jūs vēlaties man vaicāt?
Vai jūs varat noraut Dešam kreklu?
Nē, mēs to vairs nedarīsim. Atvainojiet.
Kreklu nost! Kreklu nost!
Protams. Protams, jā. Varu.
Vai tas notiek?
-Tev tas nav jādara. -Ir gan.
Jādod cilvēkiem, ko viņi vēlas. Jā.
Jādod cilvēkiem, ko viņi vēlas, jā.
Dāmas un kungi, izbaudiet.
Jo Zudusī D pilsēta ir Deša pēdējais piedzīvojums.
Ja būs vēl kāda grāmata,
tā sāksies ar to, ka Lavmora saņem traģisku ziņu
par viņa priekšlaicīgo nāvi.
Ko?
-Atvaino. Pulkstenis iestrēga. -Paga.
Es zinu. Nerauj to.
Viss labi. Nekusties.
-Nē, tu rauj. -Tu to rauj.
Tu norausi man parūku. Nē, ne…
Jēziņ!
-Ak dievs. -Viņam viss labi?
Ak dievs, atvaino.
Lūdzu, atvaino.
Tu esi slikts cilvēks.
Palieciet uz tērpu konkursu pulksten 18.00.
"Ja būs vēl kāda grāmata"?
Es visu investēju šajā tūrē.
Nedomāju, ka manī ir vēl viens Deša un Lavmoras piedzīvojums.
Kā Dešs nomirst?
-Viņu nokož čūskas? -Nē.
Labi, man par kaut ko ir jāparūpējas.
Jums ir intervija blakus numurā pēc desmit minūtēm.
Apsolāt, ka uzvedīsieties kā pieaugušie
un aiziesiet paši?
Labi. Liels paldies.
Vai viņš mirst no stafilokoka infekcijas?
Tā ir. Es zināju.
Es… Labi.
Es saprotu, ja tev vajag pauzi,
bet tu nevari mani nogalināt.
Nepatīkami to vaicāt, bet tu zini, ka neesi Dešs, ko?
Dešs ir tēls, ko es izdomāju.
Deš?
-Paldies. -Paldies tev.
-Loreta, uz šo pusi. -Nē, uz šo.
Vai neredzi, cik daudz Dešs nozīmē cilvēkiem?
-Daudz nozīmē tev. -Ne man.
Jā, man, bet arī citiem.
-Kā ar Betu? -Zini? Betai viss būs labi.
Viņa atradīs daudz jaunu rakstnieku ar lieliskām idejām.
Skaisti varēsi pāriet darbā
par modeli, kas pozē apģērbies,
un mani atstās mierā.
Visi būs laimīgi.
Nē, uz šo pusi.
Beta saka, ka tu vairs neizej no mājas.
Diez vai tā ir liela laime.
Tev jādodas pasaulē, jāpiepilda sevi ar jaunu pieredzi.
Es jau esmu piepildīta. Pilna. Pārsātināta.
Kāpēc lai tu gribētu palikt mājās viena, ja vari apskatīt pasauli?
Vari doties uz Seno Grieķiju.
Kā es varu aizbraukt uz Seno Grieķiju?
Skaidrs. Tev ir bail lidot.
Nē. Senā Grieķija ir pagātnē.
Tāpat kā Dešs.
Labi. Zini, kurš vēl ir iestrēdzis pagātnē? Tu.
Tik ļoti baidies atkal tikt sāpināta, ka pārstāji dzīvot.
Tu esi kā cilvēks mūmija.
Es ne…
Mūmijas ir cilvēki.
Stulbums… Velns.
Atvainojiet. Es satīrīšu. Es neesmu miskastniece, nopietni.
Vai jūs varētu izsaukt man mašīnu?
Paldies. Paldies.
Piebrauc mašīnu priekšā.
Ak dievs, tas ir kāda kalps?
Nekad viņas klātbūtnē neizsakos pareizi.
Sanervozējos, jo, viņas mutei paveroties,
laukā nāk enciklopēdijas skaistums, un es nekad…
Viņa cenšas mani nogalināt.
Man vajag tos tomātus.
Tev taisnība. Nē, tev taisnība.
Man ir jāatvainojas. Paldies.
-Ļoti novērtēju. -Lūdzu.
Loreta Seidža. Jā.
Sveika.
Nepasūtīju Uber braucienu kopā.
Kāds vēlas tevi satikt. Atvedīsim pēc tam atpakaļ.
Loreta!
Loreta! Loreta?
Loreta?
-Vai teicāt "Loreta"? -Jā.
-Seko tam auto. -Nē.
-Lūdzu! -Nē, nē, nē.
Es vairs nepalīdzēšu glītiem svešiniekiem. Vienreiz piemuļķoja.
Ko tas nozīmē? Esmu nolaupīta?
Vai esmu jau pārdota?
Vai esmu viņam pārdota?
-Stop. -Ak, nē. Vai šķita baisi?
Es teicu, ka nevajag baisi, puiši.
Atvaino par uzvedumu.
Tikko ielidoju. Ļoti vajadzēja tevi satikt.
Man nepietika laika, lai šo vietu uzpostu.
Lasīju, ka tev garšo siers, nopirku tos visus.
Vai tu sūti man e-pastus, lai parādu savas kājas?
Nē.
Es apsolu, ka tas, ko tūlīt parādīšu, tevi padarīs ļoti laimīgu.
Vispirms par noslēpumaino nebēdni, ko redzi savā priekšā.
Mani sauc Abigeils Fērfakss.
Abigeils?
Dzimumneitrāls vārds, kā Leslijs, Beverlijs.
Jā, bet Abigeils Fērfakss no mediju magnātiem Fērfaksiem?
Vai tu tikko nepārņēmi uzņēmumu vai…
Nē, tas bija mans brālis. Leslijs. Mēs ļoti lepojamies.
Jā, man jāatzīst, ka tik agrā vecumā…
Var pat teikt, ka pārāk jauns.
Tā pasaule mani nekad nav interesējusi.
Mana kaislība, kā varbūt zini,
ir slēpto lietu pasaulē,
tajā, kas nav pakļauta īpašumtiesībām.
Daži mani sauc par kolekcionāru.
Kāda apsēstība
ir mani pārņēmusi.
Uguns kronis
un sarkano briljantu kaskāde.
Vai šī ir… slēptā kamera?
Iedomājies manu pārsteigumu, kad tavā jaunajā grāmatā
starp sapņainās romantikas lappusēm
atradu kaut ko…
-Ak dievs. -…diezgan brīnišķīgu.
Saprotu. Es tikai tagad sapratu.
Ak dievs.
Es tiešām domāju, ka esat mani nolaupījuši.
Šis ir mārketinga nolūkā? Beta to noorganizēja?
Tas bija tik labi. Vienkārši lieliski.
Tu, ar ieroci un ūsām
un savu "fiksi kāp iekšā", paši zināt…
Ak dievs.
Tu, ar apģērbu kā G.I. Joe.
Tavs izdomātais arheologs tiešām tulkoja no mirušas valodas.
Neviens cits to nav spējis.
Neviens nav to mēģinājis.
Vai tā? Vai es saku pareizi?
Izņemot tevi, vai ne?
Izņemot mani!
Jā. Redzi, izrādās,
Loreta Seidža reiz bija jauniete koledžā, rakstīja disertāciju
par mirušu D valodu kopā ar savu nākamo vīru,
sapņoja par Kalamana kapeņu un Uguns kroņa atrašanu.
Bija skumji lasīt, ka pēc viņa nāves pētījumu nepabeidzi.
Tas nozīmē,
ka esi vienīgā, kas man atlikusi.
Atlikusi… kam?
Tūlīt parādīšu.
Kas tas ir?
Domāju, ka aprakstīta Kalamana kapeņu atrašanās vieta,
kur Taha un vērtīgā galvas rota aprakta.
Ja tas būtu īsts,
tik un tā vajadzētu atklāt veselu pilsētu,
ko neviens nav spējis atrast.
Es to atradu.
Uz sīkas un aizmirstas salas Atlantijas okeānā, ko sauc Hundida.
Neesmu atradis vienīgi Kalamana atdusas vietu.
Pergamenta gabals ir vienīgais pavediens, ko atradām drupās.
Man vajag kādu, kas spēj atšifrēt šos simbolus.
Man vajag tevi.
-Nu… -Seidžas jaunkundz,
noteikti nevēlies, lai tavs stāsts beidzas šādi.
Mums abiem sapņus sagrāva neveiksme,
man - jaunākais brālis pakaļlaiža,
bet šī ir mūsu iespēja viņiem parādīt.
Brauc man līdzi uz salu.
Pārtulko šos simbolus un palīdzi man atrast Uguns kroni.
Vari nosaukt savu cenu.
Es pieklājīgi atteikšos.
Nu…
Nevaru teikt, ka neesmu vīlies,
bet saprotu, kā jūties.
Vai vismaz ļausi mums tevi aizvest?
Nē, paldies. Izsaukšu savu auto, un tikai…
Šķiet, ka tu neklausies. Šis ir svarīgi, un mēs…
Labi, tātad policija saka, ka sākta viņas meklēšana…
-Meklēšana. -…ar SUV,
-un ir 24 stundu likums… -Kamdēļ vajadzīgs likums?
-…un viņi neko nedarīs līdz… -Kā ar FIB un CIP?
-Lai zvana policijai. -Loretai nekas nekaiš.
Kad mācījos koledžā, mana draudzene Nikija pazuda.
Visi pārbijās.
Viņa vienkārši bija savā mašīnā.
Mirusi, bet mēs viņu atradām. Viņa nav pazudusi.
Kā ar… Varbūt mēs varētu nolīgt privātu izmeklētāju
vai privātu apsargu, vai…
Kā būtu ar eksfiltrācijas komandu, kā filmā?
Bet kurš tā dara? Bijušie militāristi?
Jā, patiesībā zinu, kurš var palīdzēt.
Biju meditācijas retrītā, kur treneris bija vīrietis.
Vajadzēja redzēt, kā viņš meditē.
Kādreiz bijis jūras spēkos.
Speciālo operāciju treneris. Kā viņu sauca?
Jā. Džeks Treneris.
Treneris, kuru sauc Džeks Treneris?
Tā visi manā telefonā ierakstīti. Redzi - Dženisa Mamma.
"Lerijs Rokturis." "S. Dibenspecs."
Čalis tieši to dara. Atrod cilvēkus.
Ja kāds var mums palīdzēt, tas ir viņš.
-Džeks Treneris. -Viņa vārds tiešām ir Džeks Treneris.
Sveiks, te Alans no "Pieskarties savam iekšējam "es"".
No meditācijas retrīta.
Mūsu draudzeni Loretu nolaupīja,
un neviens mums nepalīdz.
Cik ilgi viņa ir pazudusi?
Varbūt divas stundas.
Kas tur runā?
Beta. Es esmu Beta.
Un Alisone arī te ir, ser.
Vai viņai bija ieslēgts wi-fi?
-Viņai ir līdzi telefons? -Nē, man ir viņas telefons.
Viņai ir viedpulkstenis, kas norāva man parūku.
Kāds bija scenārijs? Vienalga. Atveriet telefonu.
-Viedpulksteņa lietotnē. -Labi.
Uzspiediet "Atrast manu viedpulksteni".
Tik labs. Tāpēc mēs piezvanījām.
"Paredzi grūtības un tiec galā viegli."
-To teica Opra vai Dīpaks? -Laodzi, "Daodedzin".
Ak dievs.
Atlantijas okeānā.
-Viņa ir lidmašīnā? -Kā to var pateikt?
Viņa neprot tik ātri peldēt.
Neizklausās pēc izpirkuma lietas.
Mans minējums ir asinssports, Bada spēles varbūt.
Varbūt ar kokaīnu papildinātas tumšā tīmekļa dārgumu medības.
Īsts klaunu cirks. Jākustas ātri.
-Kā samaksāt? -Kriptovalūtā. Lietotnē "Cash".
Atgriezīšu viņu 48 stundu laikā. Ja ne, nākamā glābšana par velti.
Cik daudzi gaida glābšanu?
Vairāk, nekā tu domā.
-Vajadzēs to telefonu. -Aizvedīšu.
Ziņo, kur viņa nolaižas. Satiksimies tur, Alan.
Sveika.
Kur es esmu?
Manā lidmašīnā.
Skaista, vai ne?
Sēdekļi gatavoti no lamas mātes ādas.
Es kāpšu laukā no tavas lidmašīnas.
Atbrīvo mani!
Drošības josta.
Jūs mani sazāļojāt ar hloroformu? Cilvēki tā dara?
Pamatoti klasisks paņēmiens.
Jūtos kā piedzērusies.
Pāries pēc mirkļa. Atvaino.
Nebija laika gaidīt, kad pārdomāsi.
-Beidz tēlot želeju. -Laiks nav mūsu pusē.
Vulkānam, ap kuru veicam izrakumus, radušies gremošanas traucējumi.
Satraucos, ka izvirdumā
Zudušās pilsētas drupas tiks iznīcinātas.
Ak dievs. Man kājas nejutīgas.
Mūsu pēdējā iespēja atrast gan kapenes, gan kroni.
Ak dievs.
Neuztraucies. Mūsu pēdējā nosēšanās.
Bet tavas dzīves lielākā piedzīvojuma sākums.
Esi sveicināta Zudušajā pilsētā.
Kā tu to atradi?
Pilsēta tika uzcelta uz lavas kupola.
Kad vulkāns aktivizējās, kupols piepildījās ar lavu
un nogrimušās lietas uzpeldēja virspusē.
D pilsēta atklāja sevi.
-Visa pilsēta? -Nē, tikai maza daļiņa.
Dzirdēju baumas par drupām, atlidoju un vietu nopirku.
-Vietu? -Nē. Salu.
Dienvidu daļu. Labs darījums, jo te plūst lava.
Jau gadu rokam.
Pirmajā dienā neviens nenolaupa romantisko romānu autori.
Jā, ir tāds teiciens.
Rafi tas nepatīk. Vai ne, Rafi?
Viņš saka, ka necienām viņa mantojumu.
Uz salas nav daudz darba iespēju, vai ne, Rafi?
Ubagi neizvēlas.
Es pieņemu, ka vairs uzkodu nebūs.
Beidz. Neesmu monstrs.
Ja kaut ko vajag, pakliedz.
Atstāj vienu roku brīvu. Viņai ir jātulko.
Un ko tad?
Loreta, kaut tu mēģinātu saskatīt,
cik tā mums ir lieliska iespēja.
Domāju, ka tekstā norādīta kapeņu atrašanās vieta.
Tā ir logogrāfiska sistēma.
Kā ķīļraksts vai hieroglifi.
Ja ir citi dokumenti, ko varu salīdzināt…
Nebūs vis.
Mēs atradām skrāpējumus tepat pie ūdenskrituma,
bet bija nejēdzīgi.
Attēli ar sievietēm.
Es arī vēlētos, lai tavs dārgais mirušais vīrs arheologs
palīdzētu, bet tā nebūs,
laiks pierādīt sevi, Loreta, seksa grāmatu rakstniece.
Viņi atbrauks pēc manis.
Kurš tieši?
Tavi daudzie kaķi?
Man nav kaķu.
Vēl bēdīgāk.
Man ir kāmis, pakaļa!
Tev ir kāmja pakaļa?
Nē, tur bija komats pa vidu. Aizmirsti.
Tavam brālim noteikti nekad neviens nebija jānolaupa!
Prieks tevi satikt, vecīt.
-Telefonu. -Pareizi.
Ko?
Jā, tikai domāju, ka es varētu doties līdzi.
-Kāpēc? -Palīdzēt.
Protu mākslīgo elpināšanu. Nedaudz karatē. Ir krosfita sertifikāts.
Labi, paklau!
Vienkārši tā ir mana vaina.
Ne jau nolaupīšana svarīga,
bet es pateicu ko ļaunu un nožēloju,
man ir jāatvainojas.
Nosaucu par cilvēku mūmiju.
Mūmijas ir cilvēki.
Tagad to zinu, jā.
Tā ir taisnība.
Lūdzu.
Labi, Alan. Nevaru uzņemties atbildību par tevi.
Labi. Jā.
-Tev jāpaliek mašīnā. -Jā.
-Mašīnā. -Mašīnā.
-Visu laiku. -Visu laiku?
Visu laiku.
Jā!
Es ar šo.
Tiešām? Jūras spēki tādu izmanto?
"Tikai muļķis izvēlas zirgu pēc krāsas."
Pareizi. Daodedzin?
Nē, bija rakstīts uz sienas autonomā.
Paldies.
Ko? Ko?
Gribēju aicināt brokastīs,
bet izskatās, ka tev vēl jāstrādā.
Pagaidi. Pagaidi.
Manuprāt, te rakstīts
"atpūta" vai "atpūsties".
Tulkojums būtu "Kalamans un viņa dārgumi…"
Un tad ir trūkstoši gabaliņi, tad "atpūta", "atpūsties",
tad kaut kas par "asarām", tāpēc…
Kur atpūta?
Nav teikts. Tur nav teikts.
Seidžas jaunkundz, pacenties labāk.
Nākamreiz varbūt nenolaupi romantisko romānu autori.
Jēziņ, tam nevajadzētu būt tik grūti!
Nemeklējam kaut kāda ubaga kapu.
Tas ir piemineklis izcilam cilvēkam!
Karalis Kalamans bija ambiciozs, varens,
pirmais uzbūvēja pilsētu Atlantijas okeānā.
Padoto acis vērsās pie viņa.
Viņam jābūt piramīdai, zikurātam, tornim, kur glabāt savu Uguns kroni.
Man jāzina, kur tas ir.
Nezinu, vai atceries, bet liki tikai pārtulkot.
Es to pārtulkoju.
Tulko vēlreiz.
Kādudien par to pasmiesimies.
Par mūsu piedzīvojumu.
Man jābrauc ar tevi, drošībai un lieliskumam.
Ir jau diezgan lieliski.
Daba, radio.
Jā, taisnība, bet man ir ļoti svarīgi,
lai viņa zina, ka es ierados viņu glābt.
Kāpēc? Vai tev viņa patīk?
Nē, atvedu līdzi uzkodas.
Viņa kļūst īgna, kad ir izsalkusi.
Krītas asinsspiediens. Es to zinu, jo ēdu piecreiz dienā.
Tu ievēro keto diētu? Izskaties pēc keto cienītāja.
-Nē. -Nē. Jā.
-Tev to nevajag. -Kas tas ir?
Gribu, lai viņai esmu kas vairāk par grāmatas vāka modeli.
Alan, tu esi daudz vairāk. Tu esi mans sargs.
Labi, vai var tā, ka es viņu ielieku mašīnā
un saku viņai "kuš, tagad esi drošībā"?
Protams, čempiņ. Viņai patiks.
Vienkārši aizej? Sākas misija? Labi.
Guli.
-Alan. -Ko?
Uzticības pārkāpums, Alan.
Varu palīdzēt. Ļauj man.
Paliec tuvu. Paliec dzīvs.
Sveiks.
Guli.
Turu viņa galvu.
Ko man darīt ar galvu? Vienkārši nolieku.
Nē.
Ei, nē!
Nē, nē, nē!
O, jā!
Komandas darbs, jā!
Malacis, Alan, bet tas vīrs jau bija bez samaņas.
Es jau biju uzvilkts.
Nedari to, kad es…
Sveiks.
Aiz muguras!
Trener, viņš neguļ!
Paliec lejā. Paliec.
-Tev lieliski izdodas. -Paldies.
Kur tu ej?
Ko?
Loreta Seidža?
Jā.
Vedīšu tevi prom.
-Kāpēc tu esi tik glīts? -Mans tētis bija meteorologs.
Alan?
-Jā. -Ko tu te dari?
-Neskatoties ierados tevi glābt. -Tas nav…
-Šķiet, ka viņš domāja "par spīti visam". -Jā.
Vai viņu vajag glābt, Trener? Šķiet, ka viņai viss labi.
Nē, atstāj. Neņem viņu lietas. Dzīsies pakaļ.
Alan, kāpēc tu tā dari?
Kāpēc tu tā dari? Es tiku galā.
Tagad kļūsti ļauns. Nav vajadzīgs.
Atvaino. Gribēju trāpīt.
Atvainojiet, vai varētu mani atbrīvot no krēsla?
-Nav laika. -Nav laika?
Tik daudz nejēdzīgu pļāpu.
Mums jādodas prom.
Ejam! Ejam!
Kāpēc te sprāgst?
Es tikšu…
Labi.
Kuš…
Kuš. Tagad tu esi drošībā.
Tu esi…
Kā tu vari būt tik mierīgs?
-Tas bija mans teksts. -Ļauj.
-Ko? -Vai tas ir reiki?
-Vai tu mani dziedini? -Es tā domāju.
Kā Laodzi saka: "Ja prāts ir mierīgs…"
"…Visums ļaujas."
Jā, es zinu dažus citātus, kas noderētu šim mirklim.
In omnia paratus.
"Gatavs uz jebko."
Varbūt nevajadzētu maigi lūkoties acīs,
it kā jūs tūlīt iemīlēsities, it kā manis te nebūtu.
Kas tu esi?
Parasts puisis, kas dara savu darbu.
Pašreiz darbs ir dabūt šo jauko dāmu…
Jēziņ. Labi.
Kas notiek?
Labi. Ko mēs darām?
Mums jādara… Es neko neredzu.
Man tas nepatīk!
Te. Ņem!
-Kāpēc tu met pistoli? -Nopietni?
-Atbrīvo mani no krēsla. -Nevaru. Mums nav laika.
Jāiespiežas! Taisi Kēgela vingrinājumu!
-Kēgelu! -Kā tu domā, kas ir Kēgels?
Vēl neesmu iekšā! Vēl neesmu!
-Lien iekšā vairāk. -Pārstāj!
Ak dievs. Kāp mašīnā! Sāc braukt!
-Aiziet. -Pievelc kāju.
-Kuru? -Abas! Pievelc!
-Uz priekšu! -Labi, labi.
-Es braucu, braucu, labi! -Aiziet!
Kuš. Tagad esi drošībā.
-Kuš. Tagad esi drošībā. -Nē, neesmu drošībā.
Ak, nē, vai es asiņoju?
-Nedomāju, ka asinis ir tavas. -Daudz asiņu.
Velna milti!
-Vai no viņa smadzenēm? -Ko?
Viņa smadzenes man uz sejas!
Noteikti manā mutē. Varu sagaršot viņa domas!
Koncentrējies uz ceļu.
Viņam patika trenēt. Treneris.
-Par ko tu runā? -Viņš mani mīlēja.
Pagriezīsi mazliet pa kreisi?
-Nost no manis. Nost. -Ak dievs.
Uzmanies!
Vai tu redzēji…
Nē.
Ak, nē. Ak, nē.
Ak, nē.
Alan?
Ak tu pasaulīt. Tev viss kārtībā?
Vai tu varētu man palīdzēt?
Jā, labi.
-Tu tikko izlidoji no mašīnas. -Patiesi, tā bija.
Labi. Es tevi dabūju.
Vari dabūt mani laukā no krēsla?
Tev taisnība, nudien.
-Tā ir nagu vīle? -Jā.
-Vari pārraut? -Pārvīlēšu.
Nākamreiz, kad metīšu ieroci, tu varētu to notvert, nevis nomīzt.
Kā būtu, ja, metot ieroci, tu teiktu: "Alan, ķer"?
Vislabāk to darīt pirms mešanas.
"Te" ir sinonīms vārdam "ķer".
-Nē, "te" nav selerija vārdam "ķer". -Sarunvalodā ir.
Saku "te" un pametu kreklu. Saku "te" un pametu pildspalvu.
Varēji teikt: "Ei! Ķer! Pistole!"
Es noķeršu to, ko vēlies mest, ja teiksi "ķer".
Es noķertu, jo tā teici.
Tāda iespēja pastāv, un tad mums līdzi būtu pistole.
Tā tas ir.
-Uzmanīgi. -Mums jāizsauc…
Uzmanīgi.
Jāizsauc palīdzība, jānokļūst lidostā un prom no šejienes.
-Es stūrēšu. -Labi.
Zvani un izsauc palīdzību.
Kur ir tavs telefons?
Labi.
-Saki, ka noķēri viņus. -Es likvidēju blondo.
Loreta.
Kas tev padomā?
Varbūt nogalinājāt vienu, bet otrs vēl ir ar viņu.
Un viņš noteikti ir prasmīgs, trenēts
un ļoti bīstams.
Seidžas jaunkundze teica, ka dodas prom no pasākuma,
tad iekāpa mašīnā un aizbrauca?
-Mēģinājāt viņai zvanīt? -Viņai nav telefona.
-Nozagts telefons. -To es neteicu.
Kur ir mana lupa?
Klau, vari palīdzēt man ar omi?
Nevēlos, lai uzzina par Loretu, sabēdāsies.
-Kas ar Loretu? -Nekas, ome. Devās ceļojumā.
-Labi. -Jā.
Meitenei vajadzēja izkļūt no mājas.
Loretas telefons nav nozagts. Es to paņēmu.
Es to iedevu Alanam. Alans to iedeva trenerim Džekam Trenerim.
Tā mēs atradām viņas viedpulksteni.
-Un kas ir Alans? -Dešs.
-Kas tas tāds? -Visu viņas grāmatu varonis.
Ome.
-Ei, padauza. -Neder.
Citā istabā parunāsim par kādu karu, ko piedzīvoji.
Labi, nāc. Būs jautri. Atvaino. Būs jautri.
Loreta Seidža ir pazudusi.
No viedpulksteņa uzzinājām, ka viņa bija aizlidojusi
uz nekad nedzirdētu salu.
Jums kaut kas ir jādara.
Ja ne, darīšu pati, jūsu reputācija cietīs.
Tas noteikti nav mūsu jurisdikcijā.
Jums jāzvana federāļiem.
Labi.
Aizlieciet viņiem labu vārdu par mani.
-Par mani. -Par mums.
Ko tu darīsi, no jauna samontēsi auto?
Mēs varētu…
Kur ir tavs telefons?
Cimdu nodalījumā.
-Ko? -Cimdu nodalījumā.
Jēziņ.
Ak mans dievs.
Ne telefona, ne mašīnas. Mēs nomirsim te…
-Še. -Kas tie tādi?
Zābaki džungļiem.
Nav gluži pārgājienu apavi, bet…
Kājas sagurs, ilgi staigājot ar papēžiem.
Atradām tikai šos. Alisones. Atvaino.
Labi, paldies.
Lūdzu, paņēmu tev sieru.
-Ak dievs. -Jādzer ir obligāti.
-Liels paldies. -Nebija stikla pudeļu,
paturēsim to un pārstrādāsim.
Mums jāatrod telefons, jāzvana varas iestādēm
un jāgaida, kamēr kāds mūs izglābs.
Šī… Šī ir glābšana.
Citi neieradīsies.
-Kā, lūdzu? -Es esmu glābējs.
Sākumā biju tikai es, tad iedomājos, ka jābrauc arī Trenerim.
Ak, Trener. Dusi mierā.
Mums jānokļūst lidostā. Redzi šo ceļu?
No šejienes jāiet pa īsāko taku cauri džungļiem līdz ceļam.
Pa īsāko taku cauri džungļiem?
-Jā. -Labi, vai tu mūs redzi?
Tu neesi Dešs, un es neesmu Lavmora.
Es esmu Loreta, un tu esi Alans.
-Džungļi apēd tādus kā mēs. -Apēd.
Un es negribu sabojāt kombinezonu. Tas ir nomāts. Paliksim te.
Mēs nepaliksim te.
Iesim cauri džungļiem,
dosimies uz lidostu, atradīsim telefonu,
lai vari dabūt kūku un visu, ko vēlies.
"Un arī to apēst"?
Ja to vēlies darīt ar kūku, jā. Ejam.
-Vienīgais, ko var darīt ar kūku. -Ne ar manu.
Nezinu, ko tavi cilvēki dara, bet manējie kūkas ēd.
To var kādam uzdāvināt.
Tie cilvēki tik un tā kūku apēdīs.
Visi ēd kūkas.
Kā ar cilvēkiem, kas no tās lec laukā? Tie neēd, kad ir kūkā iekšā.
Ak dievs.
Kāpēc viņi tevi nolaupīja? Dīvaina seksa dēļ kā filmā Nolaupītā?
Ak dievs, paldies.
Es arī tā domāju, bet čalis ir viens no Fērfaksiem.
-Beverlijs? -Nē, vecākais.
Tas dīvainais, kuram bija vlogs par Montesumas dārgumu atrašanu.
Čalis, kas mēģināja izcelt Titāniku?
Jā, viņš meklē Uguns kroni.
Pagaidi. Īsto Uguns kroni. To, kuru…
-Tātad drupas bija… -Zudušās D pilsētas, jā.
Ko? Tu joko?
Kā tavā grāmatā.
Mēs pašreiz esam Deša un Lavmoras piedzīvojumā.
Kas tas ir?
Ja nu Fērfakss atrod kroni?
Viņš neatradīs.
Kur ejam?
Mums jātiek ūdenī.
-Ko? -Jāiet pa upi.
Nē, es nedarbojos ar ūdeni.
Kā to saprast? Es nelieku tev radīt ūdeni.
Mans ķermenis ar ūdeni nesader.
Vai vēlies mirt?
Ak dievs.
Tev viss labi. Es tevi turu.
-Es protu peldēt. -Labi.
-Kur tu ej? -Eju pāri.
Nē, mums jāpaliek ūdenī.
Es pētīju izsekošanu ūdenī savā grāmatā Gads biezoknī.
Ūdenī viņi mūsu pēdas pazaudēs.
Kāpēc te ir silts? Paga, tu čurā?
Ej apkārt.
Šķiet…
Šķiet, ka atrāvāmies.
Jā. Nebija tik slikti. Jā.
Labi.
-Necel paniku. -Kā to saprast?
-Necel paniku. -Nē.
Nesaki "panika", tad pārņem panika.
Tev uz muguras kaut kas ir.
Nē!
-Beidz kliegt. -Kas tas ir?
-Beidz kliegt.
-Vai tev arī ir? -Nē.
Kāpēc tev to nav?
Varbūt kombinezons atbaida. Nezinu.
-Noņem tās. -Ak dievs.
Nē, nevaru pieskarties tiem asins gļotu maisiņiem.
-Vari aizsviest? -Tagad.
-Noņem. -Paņem un met.
-Tu paņem un met!
-Vari griežoties nomest? -Lūdzu, noņem.
Nepatīk pieskarties. Man reibst galva.
-Tās izsūc manu dvēseli. -Labi, pārstāj.
Netrokšņo tā.
Cik daudz to tur ir?
Nedaudz.
Ir sajūta, ka ļoti daudz.
Jūtu, ka ir daudz.
-Svētā Dievmāte! -Kāpēc tu lūdzies?
Ir slikti? Nevar būt tik slikti. Cik daudz?
Nav labi.
Tās izsūks mani visu.
Beidz runāt. Man jānotupstas. Pagaidi.
Ak dievs! Jūtu, cik daudz no manis izsūc.
Beigās būšu kā sačokurojies ādas maisiņš.
Nedrīksti teikt tētim, ka šādi nomiru.
Tev jāsaka, ka man bija zobens un cīnījos ar anakondu.
Es esmu kā asins sula. Tās izsūc visu.
Kāpēc visas man ir uz dibena?
Līdzīgi anšovus izņem no Cēzara salātiem.
-Nav tik slikti. -Anšovi?
Kāpēc tu runā par ēdienu?
Atrodi karalieni, un beidzam.
Laikam viss. Jāpārbauda priekšpuse.
Labi. Nevaru skatīties.
Vai ir slikti?
-Oho. -Kas tur ir? Saki.
Tu sagaidi, nu pats zini, ka nav…
Tad pēkšņi tas ir tavā priekšā, un…
-Esi sajūsmināta par cilvēku. -Ko?
-Mani sajūsmina visi cilvēki. -Kāpēc tevi sajūsmina?
Cilvēki prāto, grib zināt,
bet viņi nezina, vai ne?
Nezina līdz brīdim, kad uzzina,
un viņi uzzina to, kas iepriekš nebija zināms.
Vai tur ir dēles vai nav?
Tavs drosmīgais kareivis skumst pilnīgi viens.
Ko?
Nē, tev viss kārtībā.
Mēs bijām tik drosmīgi. Kāpēc tās izvēlas dibenus?
Kādu dziesmu tu dziedi?
Bērnībā šo dziesmu dziedāja man vecmāmiņa.
-"Ja tu izsūc dzīvību no salas… -Jā?
…tad sala izsūks tevi."
Vecmāmiņa tev dziedāja par to, kā tevi izsūc sala?
Nevar labi pārtulkot.
Vai eksistē dēļu fantoms?
Tās nedēj olas, ko?
Karaliene Taha?
"Karalis Kalamans un viņa dārgumi atdusas…
atdusas bezgalīgo asaru akā.
Atdusas bezgalīgo asaru akā."
-Ko tas nozīmē? -Loreta!
Tu man izraisīji sirdslēkmi.
Kur tu pazudi?
Kas tas ir?
Neesmu droša, bet varbūt viņu pulcēšanās vieta?
Vai spēj iztēloties šo vietu,
šo pašu vietu toreiz?
Viņu stāstus?
Te noticis tik daudz vēsturisku notikumu.
Iedzinuši mūs strupceļā.
-Jārāpjas augšā. Aiziet. -Ko?
Pamanīji, kas man mugurā? Esmu spožā trakokreklā.
Varam kāpt tikai augšup. Ejam.
Nevajadzētu to darīt. Esmu par vecu.
Nē. Tu esi skaista.
Es neteicu, ka neesmu skaista. Teicu, ka esmu par vecu darīt šo.
Es protu sēdēt un domāt, un ēst, kad nevaru padomāt.
Jā, šim varēja būt labāki apavi.
Tu man iedevi šos zābakus.
Netieku tālāk. Netieku.
Man te īsti neveicas.
Tev izdodas. Aiziet.
Tu domā, ka drošāk ir, ja turies,
bet tev ir jākustas.
-Es nevaru, nevaru. -Labi?
-Saod to? -Ko?
-Es kaut ko saožu. -Plēsēju? Kas tas ir?
-Krītoša uguns? -Mēģini saost.
Es neko nesaožu!
Dziļi ieelpo.
Labi.
-Malacis. -Labi.
-Viltīgi. Paldies. -Bija gan.
Aiziet. Es mazliet palīdzēšu, labi?
-Viens, divi, trīs… Aiziet! -Ko tu dari?
-Nost. -Aiziet.
-Nē, nesasprindzini. -Tā ir mana maksts.
Jāj uz galvas. Kustini rokas un jāj uz galvas.
Izdodas lieliski.
Atvaino par aso matu griezumu. Aiziet.
Dulcius ex asperis.
Ko tu teici?
Ai, neko.
Tā mēs ar Džonu mēdzām teikt,
kad paveicām ko lielu, piemēram…
arheoloģiskos izrakumus vai manuskriptu.
Tas ir latīniski. Nozīmē "pēc grūtībām saldāk".
Kā ir…
Kā latīniski būtu "Loreta ir dumpiniece"?
Es esmu dumpiniece. Es uzrāpos kalnā.
Ak dievs. Kaut Beta būtu redzējusi, kā mēs to paveicam.
-Ak dievs, Beta. -Nesatraucies par Betu.
Iespējams, sūta veselu armiju pēc mums.
Es saprotu, ka domā doties pie salas vadības pati,
bet neuztraucies, es Loretas soctīklus lieliski vadu.
Tikko tvītoju: "Vai mani tikko nolaupīja?
#sasodīts, @ŠonsMendess, #ŠonsMendess."
Ceļosiet viena?
Jā, ceļošu viena. Neesmu precējusies.
Tad varbūt izdosies.
-Labi! Runājiet ar mani. -Nolaidīsieties Ņujorkā.
No turienes lidosiet uz Gvineju, kur pārsēdīsieties ļočenē.
Kur?
-Mazajā. -Bez vietas kājām.
Viss kārtībā. Es to ņemu.
-Vai vienkārši brauc mājās. -Paldies.
Vajag ko viegli uzliesmojošu. Viss slapjš.
Kas ir tavā somā?
-Daudz. Labi. -Ko tu dari?
Labi. Sejas maskas.
Jā, tāds dāvanu groziņš.
Smaržsvece līdzi uz džungļiem?
Mamma man uzdāvināja.
Dīvaina dāvana Mātes dienā.
Mamma apdāvina tevi Mātes dienā?
Eikalipta rozmarīna eļļa.
Smaržo labi.
Skaidrs, labi.
Jā!
Jā, es iekurināju!
-Iespaidīgi. Tev… -Skaists ugunskurs.
Kas to būtu domājis?
Tu velc nost kreklu?
Izskatās sāpīgi.
Tavai mugurai viss labi?
Jā. Tāpēc nedarbojos ar ūdeni.
Ķermenis kļūst kā astotklasnieka seja.
Tev ir kaut kas pret to? Kāda ziede?
Jā, ir. Pareizāk - bija.
Mazā mazītiņā pudelītē.
Te. Atvaino.
Ak dievs, atvaino.
Viss kārtībā.
-Paga. Jā. Nāc šurp. -Kas?
-Nāc šeit. Apsēdies. -Paskatīsimies.
-Apsēdies. -Te?
Jā.
Labi.
Nē, neaiztiec to. Viss labi.
Aiztiku tavu pilnasinīgo dibenu, tāpēc…
-Dēles. -Labi.
Būs nedaudz vēss.
-Atvaino. -O, jā.
Atvaino, atvaino.
Varbūt Dešs nomirst šādi.
Pēc šaušalīgas ekzēmas uzliesmojuma. Tik seksīgi.
Var to labot.
Jā?
Tad labi.
Kā tu to aprakstītu?
Labi.
"Smaržīgas uguns sasildīts…"
Spēcīgs sākums.
"Lavmoras rokas iepazina…
visu veidu aprises
uz Deša ķermeņa.
Pazīstamais reljefs bija
jauns un aizraujošs ar katru…
ar katru sārto loku."
Un tas ne…
neatgrūda viņu?
Nē.
Ar katru sarkano vagu
Lavmora atklāja vēl vienu burtu valodā,
kurā runāja tikai viņu ķermeņi.
Un ko viņu ķermeņi teica?
"Ņem mani…
ņem mani,
ņem mani."
Kā patika?
Bija labi.
-Tava mugura. Kā tā jūtas? -Labi.
-Labi. Esi drošs? -Jā.
-Es arī teicu par muguru. Tur, jā. -Labi.
Krājumi.
Man ir vēsi. Es mazliet ietīšos.
-Labi. -Tev viss labi?
Jā, es kā uguns. Viss labi.
Es neesmu uguns. Man ir labi pie uguns.
Labi.
Izlem pats, bet, ja tev ir auksti,
varbūt mēs abi te ietilptu, ja vēlies.
Mēs abi?
-Tikai tad, ja vēlies. Vienkārši… -Jā, nē, izklausās…
Labi. Kā tu…
Tu kāp pirmais, tad es izdomāšu.
Nē, tu pirmā. Te noteikti dāmai priekšroka.
-Rokas no tīkla laukā. -Tā taisījos darīt.
-Dibens pie dibena. -Rokas laukā.
-Jā. Kā to darīt? -Sēdies. Aiziet, sēdies iekšā.
Es sēžos pirmā? Labi. Esmu iekšā.
Tu esi par smagu. Apgāzīsi to kā kruīza kuģi.
Uzmanies. Turies. Es neesmu iekšā.
Kāpēc tas tā mani saspiež?
Varbūt pakusties?
-Man nav, ko elpot. -Tev viss labi?
Mana seja.
Jā. Labi.
Rokas ir laukā. Dibeni kopā.
Labi.
Nu!
Aiziet.
Aiziet! Tā, lai dzird!
Skaistus aplausus Loretai!
Viņa tos ir pelnījusi.
Geriatrisks ieslodzītais atstājis jūs vienus džungļos.
Malacis, Loreta.
Bos, beidz. Cilvēki tagad mirst.
Vai tu nedomā, ka viss ir aizgājis par tālu?
Vai tas ir tā vērts?
Es tūdaļ sasniegšu nesasniedzamo.
Kaut ko vienreizēju, ko ne nācija,
ne imperators, ne pielīdēji brāļi nav ieguvuši.
Leģendāro Uguns kroni.
Tāpēc, jā.
Jā, tas noteikti ir tā vērts.
Atvainojiet!
Atvainojiet. Man jānokļūst uz nākamo lidojumu.
Lidojuma nebūs.
Pilots ir saslimis. Nāciet rīt.
Nē, ser. Rīt es nevaru. Man tur jābūt šodien.
Man šovakar jānokļūst Hundidā.
Dzīvības ir uz spēles.
Nāciet rīt.
-Atvainojiet, mis? -Jā?
Es netīšām dzirdēju, ka jums garšo steiks.
Izklausīsies mazliet traki,
bet man arī garšo steiks.
-Ko? -Man arī garšo steiks.
Varbūt jūs gribētu, nu, es nezinu…
-Varbūt ir… -Nē. Dzīvības liktas uz spēles.
Man šovakar jālido uz salu.
Jā.
-Vēl nopietnāk. -Ārkārtīgi.
Varbūt spēšu jums palīdzēt.
Man ir kravas lidmašīna.
Kad nogādāšu kravu, varam aizlidot līdz jūsu salai.
Es jums kaut ko vaicāšu, un sakiet taisnību.
Vai jūs esat kādu nogalinājis?
Nē!
Es nezinu, vai noticēju, bet es tev ko teikšu.
Ja iedomāsies mani nogalināt, es apsolu, ka nogalināšu tevi pirmo.
Ar prieku.
Tu esi dīvains. Ejam.
"Karalis Kalamans un viņa dārgumi atdusas
bezgalīgo asaru akā."
Kas tas ir?
Tā ir lieta. Tas nav…
Nav tas, ko tu domā.
Tātad tas nav Fērfaksa senā pergamenta fragments?
Labi, tas ir tas, ko tu domā.
Loreta, šķita, ka esi gudrāka.
Fērfakss nekad nebeigs dzīties mums pakaļ.
Ko tu domāji?
Vulkāns var aprakt kapenes, pirms nokļūstam tur un apskatām tās,
pirms saglabājam piemiņu.
-Šis ir… -Atvaino. Vai mēs darām to?
Neviens man nepateica. Kad tu grasījies to pateikt?
Kāpēc lai es tev teiktu?
Mēs esam kopā. Ierados tevi glābt.
Tu zini, ka neesi Dešs, jā?
Tu neiejāj baltā zirgā, glābjot cilvēkus.
Tu uzpūt sev bronzas pūderi, stāvi mākslīgajā vējā,
tev tas ir lieliski.
Kā tu vispār vari zināt, kas man patīk?
Es tevi pazīstu. Tu esi kā atvērta grāmata, Alan.
-Labi, kas es esmu? -Tiešām?
Jā.
Labi.
Skolā biji karalis un labā izskata dēļ nonāci LA,
bet saprati, ka glītākais bērns nekurienē
nekļūs par zvaigzni.
Līdz kāda sieviete, nespējot publicēt grāmatu
par spāņu kolonizāciju Atlantijas okeānā, nolēma uzrakstīt romantisku romānu
un izvēlējās tevi grāmatas vākam.
Par laimi tev un viņai, romāni guva satriecošus panākumus.
Viņa turpināja rakstīt sūdu, tu turpināji pozēt,
neviens no mums nekļuva par to, par ko mēs cerējām kļūt.
Un tad vienu dienu mēs mirsim džungļos
uz Atlantijas okeāna salas, par kuru pirms daudziem gadiem rakstīju.
Vai ne?
Tā bija Sarasota.
Tā nav nekuriene.
Uzaugu tur ar mammu un divām māsām.
Un jā.
Es sāku pozēt par modeli, jo gribēju tikt prom.
Darbs, kurš, kā man šķita, aizvedīs uz visām tām vietām,
kurās sapņoju nokļūt.
Beidzot uz Losandželosu,
kur pozēju tava romantiskā romāna vākam.
Tā mulsu, ka kāds no draugiem ieraudzīs
mani parūkā uz tavas grāmatas vāka,
ka izvairījos mēnešiem ar viņiem runāt.
Un tad vienu dienu
es gāju mājās
un dzirdēju, kā sieviete kliedz: "Deš!"
Viņa pieskrēja un bija tik laimīga.
Tad es domāju: "Kā es varēju tā mulst par to,
kas cilvēkus padara tik laimīgus?"
Loreta, tu vari darīt, ko vēlies.
Ja nevēlies vairs rakstīt, neraksti.
Bet nenovērtē par zemu cilvēkus, kas mīl tavu darbu, saucot to par sūdu.
Tas nav godīgi pret viņiem.
Zini, kas ir ironiski?
Es domāju, ka tu noteikti nespried par grāmatu pēc tās vāka.
Spriežu par grāmatu pēc tās vāka modeļa.
Alan?
Alan.
Viņi ir divi.
-Loreta! Es esmu te! -Alan!
Alan! Motocikli un ieroči!
Uz šo pusi!
Beidziet šaut!
-Atdod viņiem pergamentu! -Nevaru.
Jā, tu vari gan. Saki: "Te," un pamet viņiem.
Pareizi. Tad viņi priecīgi mūs atlaidīs.
-Pietupies. -Kā viņi mūs atrod?
-Tu esi staigājoša diskobumba. -Jāizdomā plāns.
Man ir ideja.
Izraksim bedri, iemetīsim savas balsis.
"Mēs esam te." Vari dziedāt kā putns?
-Nē, man ir plāns. -Alan, lūdzu, es domāju.
-Es zinu, bet man ir plāns. -Lūdzu, ļauj man domāt…
-Pagaidi. Viņi šauj uz tevi. -Jā, tāpēc mēs slēpjamies.
Nē. Viņi šauj tikai uz tevi.
Viņi nešauj mani. Manas smadzenes ir vērtīgas.
Dažreiz tu nedzirdi to, ko tu saki.
-Varbūt varu tevi pasargāt. -Tu nevari mani pasargāt.
-Man jāsargā tevi. -Tāpēc ka sieviete?
Ārkārtīgi seksistiski.
Nedomāju, ka sievietes kā vairogs
ir pārmaiņas, ko Glorija Sainfelda bija domājusi.
Glorija Stainema?
Vienalga. Arī viņa. Zini? Izskaidro man seksismu.
Ak dievs, es esmu sieviete. Nevaru neko izskaidrot.
Es esmu feminists. Domāju, ka sieviete spēj to pašu, ko vīrietis.
Mums te jāpaliek, līdz viņi nogurst.
-Man ir ideja. Varu pastāstīt savu plānu? -Alan!
Šī nav situācija, kad palīdzēs krekla novilkšana.
Ne mana krekla.
Trīs!
Jā!
Es biju iedomājies to citādi.
Gribēju viņus apstādināt.
Varbūt tas bija vējš?
Nē, domāju, ka mēs. Mēs to izdarījām.
Mēs notriecām vienu. Bet tad bija…
Mēs tikai gribējām apstādināt. Otrs varēja pabraukt malā.
Tā bija viņa vaina.
Pat ja mūsu te nebūtu, tas varēja notikt.
Kāpēc apstāties kraujas malā?
Viņiem bija ķiveres, varbūt…
Ķivere nepasargā ķermeni.
Vesela būs tikai galva.
Viņi brauca pārgalvīgi.
Uz motocikla nedrīkst būt ļauns.
Nedari ļaunu uz motocikla.
Varbūt viņiem viss ir labi.
Varbūt nav. Bet tas nekas.
Viss ir kārtībā. Zini, tā gadās. Ejam.
-Tu to salīmēsi atpakaļ? -Tas ir nomāts.
-Paskaties uz mani. -Labi.
Ko vēl es varu darīt?
Jau tā daudz esi darījusi, Beta.
Nabaga mīļā ome zaudējusi redzi.
Izgāzās grāmatas izdošana, kurā ieguldīju visus iekrājumus,
tāpēc, visticamāk, esmu izputējusi.
Vissvarīgākais - esmu pazaudējusi autori.
Kurš zaudē autoru?
Beta, tu man atgādini labāko draudzeni Randiju.
Vienmēr rūpējas par citiem.
Nekad neparūpējas par sevi.
Vai ne tā, Randij?
Viņa ir mana terapeite.
Skaļi jāsmejas.
Kad būsi parūpējusies par draudzeni,
dosimies uz pludmali.
-Ko? -Man Havaju salās ir pikaps.
Viņai nav jābrauc.
Labi! Labi, tu varēsi braukt.
Viņa ir smieklīga.
Ļauj man pajautāt.
Mēs te sēžam un pļāpājam, bet kurš vada lidmašīnu?
-Autopilots. -Ko?
Ej uz kabīni, vadi lidmašīnu.
Labi.
Es iešu nosēdināt lidmašīnu.
Labi.
Nē, nē, nē. Kazu ņem līdzi. Lūdzu.
Viņai ir pauze. Izbaudi lidojumu!
Sveiki.
Angļu čalis ieradās un viņu nolaupīja.
Sveiki, te Beta. Atstājiet ziņu. Atzvanīšu.
Sveika, Beta.
Te es.
Esmu dzīva!
Paklau…
Atvaino, ka salaidu dēlī grāmatu tūri.
Es nobijos
un izturējos egoistiski.
Alans nāk. Pārzvanīšu.
Policija meklēs Fērfaksu
un nodrošinās aizsardzību, kamēr būsim te.
Vai viņi teica, cik ilgi te būsim?
Viņi mēģinās mūs iesēdināt ļočenē vēlāk vakarā.
Pa to laiku varam atpūsties skaistajā viesnīcā,
sakopties, nomainīt drēbes.
Labi.
Labi. Jā.
Paldies.
Aiziet.
Dejo ar savu vīru.
-Nē, nē, nē. -Viņš nav mans vīrs.
-Viss labi. -Dejo ar viņu.
Nē, nē. Viņa negrib. Viņai nav pareizo apavu.
Patiesībā šie apavi ir piemēroti tikai šim.
Tev tas nav jādara.
Viss labi. Viss labi.
Jā?
Interesanti, ko viņa dzied.
Tautas dziesmu.
Mīlas dziesmu par sievieti,
kuras mīļotais nomira, un viņa negribēja viņu atstāt.
Apgūlās blakus un atteicās celties augšā.
Noteikti baisi.
Iztēloties nākotni bez cilvēka, ar kuru esi to plānojis.
Kas tas bija?
Atvainojiet. Dziesmas pēdējā rindiņa.
¿Quién llorará junto a mí?
"Sala raudās par mani bezgalīgo asaru akā."
Kas ir bezgalīgo asaru aka? Vai tā ir īsta vieta vai…
Kritene.
Paldies. Gracias, gracias.
-Panāc. -Kas nu?
Pergamentā teikts:
"Karalis Kalamans un viņa dārgumi atdusas bezgalīgo asaru akā."
Es domāju, ka tā ir metafora.
Tā nav.
Bezgalīgo asaru aka ir vieta.
Tā ir kritene.
Kartē ir iezīmēta kritene.
Es domāju, ka kaps ir tur.
-Daudz labāk nekā tavās grāmatās. -Kas?
Tas ir… Nē, neapvainojies.
-Es jokoju. -Tas ir vienlīdz labi.
-Es jokoju. -Paskat. Tu gribi turp doties.
-Ko? Nē. -Es to redzu. Tu gribi.
Tas būtu neprāts. Pilnīgs neprāts. Es…
Mēs esam tik tuvu, bet nevaram…
Nē.
Tas ir tavs stāsts. Kā tu gribi to rakstīt?
Es gribētu uzzināt, kas tur ir,
ka tam visam ir nozīme.
Labi. Tad ejam.
Paliksim vēl vienu dienu. Kad saule uzlēks,
sameklēsim Bezgalīgo asaru aku.
-Ja nu tur nekā nebūs? -Nu un? Būsim mēģinājuši.
Un Fērfakss?
Policija meklē Fērfaksu. Par viņu neraizējies.
-Šis ir traki. -Jā, bet paskaties uz sevi.
Kas?
Pirmo reizi redzu tevi pilnīgi bezbailīgu.
Un dzīvu.
Iešu pateikt mūsu plānus, pārģērbšos un atradīšu transportu.
Kur tu ej?
Tu satiki manu draugu.
Viņš stāstīja, ka gribi kāpt lidmašīnā,
no manis neatvadījusies.
Es teicu: "Nevar būt. Ne jau mana Loreta.
Viņa ir vienīgā, kas var mani aizvest uz kapu."
Nespied tik cieši.
Novāc rokas no manis!
Atlaid!
Man vajag mašīnu. Auto. Vai kādam ir auto?
Nē, nē. Nē.
Man vajag auto. Iemainīšu pret pulksteni. Ļoti dārgs.
Jums ir auto? Bulgari pulkstenis. Spīd tumsā.
-Ūdensizturīgs. -Man ir mocis.
Forši, vai ne?
Vienmēr prātoju, kāpēc tavam tankam nevar būt minibārs?
Iedzer.
-Izbeigsi? -Jā.
Diemžēl tu viņu esi pamatīgi aizvainojusi
ar viņa draugu motociklu negadījumu.
Kāpēc tu tā dari?
Es gribu to, kā nav nevienam.
Kad tēvs uzdāvināja…
Kā jau teicu,
kad tētis uzdāvināja savu impēriju jaunākajam brālim…
Kas tur?
Vai tā ir Kena lelle uz mopēda?
Es viņu atpazīstu.
Diez vai.
Tu skaties uz augsti apmācītu kaujinieku,
kurš savas prasmes kaldinājis Afganistānā, Irākā
Kuveitā, Sarasotā…
Neticami laba āda. Bez ekzēmas.
Viņš neapstāsies, kamēr nebūšu drošībā!
Tāpēc apturi savu kosmosa tanku,
ja nevēlies iet bojā kā viņa draugi.
Un viņš ir atbildīgs par viņu bojāeju.
Ne ar nolūku,
bet viņi… gāja bojā, tāpēc…
Kurš tas ir? Esmu viņu kaut kur redzējis.
Nē, nē, nē. Tavu grāmatu vāka modelis, ko?
Jā. Es zināju, ka atpazīstu viņu.
Kāp augšā
un nogalini radoši.
Dievinu skatīties, kā uzveic skaistuļus.
Laikam tomēr iedzeršu.
Velns.
Vai es varu izdzert visu?
Jā, labi, bet… Jēziņ, tu kādreiz esi lējusi glāzē?
Atvaino.
Ko darītu Džeks Treneris?
Te ir tik karsti. Vai vēl kādam ir tik karsti?
Centies būt seksīga? Ļoti dīvaini. Lūdzu, pārstāj.
Varu pielaist uguni tavai pasaulei.
Guli! Guli! Guli!
Pārtraukums.
Atsākam!
Nē! Nešauj viņu! Man viņa vajadzīga!
Jēziņ!
Pabīdi kāju! Pabīdi savu kāju!
Guli, mērgli.
Kāpiet laukā! Skaties!
Lielāks vīrs?
Ak, nē.
Ko?
Pabīdi!
Nē, nē, nē.
Ei, kāp iekšā.
Viņš vai es?
Šī nav viena no tavām lētajām, banālajām dāmu fantāziju grāmatām, Loreta.
Šī ir īstā dzīve.
Un mēs viņu nogalināsim.
Pasaki, kur ir kaps.
Sveiki. Lai kurš būtu atbildīgs, vajag, lai turp dodas policija.
Uz šejieni.
Pie mums ir slēgts.
Pie jums ir slēgts?
Es pusotru gadu cenšos dienā nosnausties.
Pusotru gadu.
Es dedzinu sveci no abiem galiem,
strādāju naktīs
sen pirms manas draudzenes nolaupīšanas.
Vēlos tikai vienu -
pacelt kājas gaisā
un dzert vīnu, lai gan esmu pārāk nogurusi.
Un es vēlos masāžu.
Lai man masē plecus un kājas,
gribu, lai to dara vienlaikus.
Un man vienalga, ja to nevar tā izdarīt.
Es esmu smagi strādājusi.
Tikpat daudz, cik jūs.
Tāpēc man ir neērti lūgt,
lai šo vietu paturat atvērtu vēl dažas minūtes,
citādi
ļoti tuva draudzene un viņas grāmatu vāka modelis
mirs.
Nevarēs labi piebraukt, bos!
Kā ar alām?
Pārāk bīstami!
Tad būsim ļoti uzmanīgi.
Nāciet!
Uz šo pusi.
Man ir likums neiet ļoti šaušalīgās alās.
-Džulian? -Viņu sauc Džulians?
Vairāk izskatās pēc Baka vai Brūsa.
Ej pa priekšu.
Aiziet. Nebaidieties.
Skaties, kur liec kāju.
-Brūs! Džulian! -Džulian. Nē!
Nu…
Rūpēsimies, lai viņa nāve nav veltīga.
-Uz augšu un uz priekšu. -Kā tas ir - uz augšu?
Mēs taču neiesim viņam pakaļ, ko?
Velns.
-Nekā nav. -Labi.
Jā, iesim atpakaļ uz laivu. Viss. Nevienam citam nav jāmirst.
Nē, nē, nē. Tas ir vējš.
Tur ir tunelis. Tas var aizvest līdz kapam.
-Tas nav cilvēkam domāts. -Runā par sevi.
Aiziet. Gluži kā bērnu slidkalniņš.
-Vairāk līdzinās klinšu sfinkteram. -Troļļa tūplim.
Tu līdīsi cauri tūplim… caurumam… tunelim!
-Kāpēc viņa? -Mūsu ziņnese ogļu raktuvēs.
Nē, neiespējami. Es nevaru.
Lūdzu, dod ziņu, vai tiec cauri.
Ja nedzirdēsim, Fabio mirs.
Paga, mana dzīvība briesmās?
Labi. Viss kārtībā.
Es nevaru. Atvaino. Es nevaru.
-Ei. -Ko?
Saod to?
Gadsimtiem krājušās sikspārņu kakas? Jā, noteikti.
Dziļi ieelpo.
Ļoti labi.
Tu to vari, Loreta.
Šķiet, redzu izeju.
Velna milti!
Man izdevās!
Redzi? Pilnīgi droši.
Lien. Tava kārta.
Es lienu cauri! Tūlīt būšu, labi?
Kāpēc viņi to te uzbūvēja?
Kā lai kādu pielūdz vai atceras, ja pat nevar redzēt?
Nevajag pielūgt.
Šis nav piemineklis Kalamana varenībai.
Tā ir slēptuve sērojošai sievietei.
Taha atnāca, lai būtu kopā ar savu kritušo mīļoto.
Viņa gribēja būt viena.
Taha nevēlas mūs te.
Ak dievs, aizveries, Rafi.
Tas ir tikai vulkāns.
Nāciet.
Mums jāiet.
Aiziet, muskuļkaln.
Atver to.
-Netraucē viņus. -Viņai būs galvassega.
Aiziet. Nenācām tik tālu vienkārši izrādīt cieņu.
Es nevaru…
Atvaino, abuela.
Kas tas ir?
Gliemežvāki?
Kronis gatavots no gliemežiem?
Kur ir dārgumi?
Viņa viņu tur.
Mirušo puisi?
Skaties.
Viņu uzmanības izrādīšana.
Kalamans meklē salu kaut kāda iemesla dēļ.
Retu sarkano gliemežu dēļ.
Lai pierādītu savu mīlestību, gadu viņš katru dienu deva gliemezi
un pagatavoja no tiem kroni,
koši sarkanu kā viņu mīlas liesma,
līdz kādu dienu viņa pieņēma viņa bildinājumu.
Stāsts nebija par dārgakmeņiem.
Kalamana un Tahas bagātības nebija manta.
Tā bija viņu mīlestība.
Tāda bija nozīme. Ar to pietika.
Tas ir viss?
Viss laiks un nauda
iztērēta par lētu metaforu?
-Tā ir diezgan bagāta metafora. -Aizveries!
Mums jāiet. Tūlīt pat.
-Aiziet, ejam. -Nē, nē, nē. Jūs paliksiet šeit.
Jums tas viss šķiet tik jauks un poētisks.
Varat palikt te un pavadīt pēdējos mirkļus,
baudot tik bagātīgo metaforu.
-Kāp iekšā. -Ko? Beidz, vecīt.
-Ak dievs. Kāp iekšā kapā. -Labi, labi.
Labāk lai tevi aprok dzīvu nekā mirušu.
-Ne gluži. -Patiešām žēl.
Tik satriecošs stāsts.
Žēl, ka nevarēsi to pastāstīt. Ejam.
Bet viņi mirs.
Arī tu mirsi, ja nepārstāsi tēlot jūtīgo!
Nāc šurp!
Viss ir labi.
Šis nav murgs, ko redzu kopš 14 gadu vecuma.
Kāpēc tu ej tik ātri? Nav sacensības.
Paga! Ko tu dari? Brauc atpakaļ!
Varbūt iegādājies salu, bet tagad salai piederi tu!
Tu nedrīksti mani te atstāt!
Rafi! Atgriezies!
Man vajag laivu!
Ei, stop! Stop!
Palīgā! Palīgā!
Vietējais nozaga manu laivu!
Esi redzējis sievieti? Bruneti vizuļotā kombinezonā.
Nē. Vai viņai ir nepatikšanas?
Diezgan jokaini.
Es kādreiz domāju, ka šis…
varētu būt tik romantiski.
Jā?
Būt ieslodzītam zārkā un lavas apraktam,
vai… apkampt mirušos?
Vienkārši gulēt ar zudušu mīlestību.
Kā darīja Taha.
Jēziņ.
Ak dievs.
Atvaino.
Atvaino, ka es tevi neizglābu.
Atvaino, ka nebiju Dešs.
Tev taisnība.
Tu neesi līdzīgs Dešam.
Neatjāji baltā zirgā mani glābt.
Atbrauci uz aizlienēta skūtera ar salauztu trokšņa slāpētāju.
Jā.
Nekad nevarētu izdomāt tādu Dešu kā tevi.
Nekad nebūtu iedomājusies
Dešu tādu kā Alans.
Man bija tik bail būt atkal sāpinātai,
ka es pārstāju dzīvot.
Nespēju ieraudzīt labo sev blakus.
Atvaino, ka neieraudzīju tevi agrāk.
Es arī atzīšos.
Man tiešām patika, kur šis jaunais stāsts ved.
Es ļoti gribēju zināt, kā tas izvērtīsies.
Loretas un Alana piedzīvojumi.
Nē, vajadzētu labāku nosaukumu.
Jā, noteikti. Noteikti.
Piedod. Vienkārši… Tahas ciska man spiež.
Rafi noteikti to atstājis.
Kurš aizmirst lauzni? Tas palīdzēs mums izglābties.
Nē, viņš to atstājis ar nolūku.
Man viņš visu laiku patika.
-Viens… -Labi.
-…divi, trīs! -Labi.
Būtu bijis labāk, ja viņš mūs nebūtu te atstājis, bet…
Labi.
Dulcius ex asperis.
Pēc grūtībām saldāk.
Skrien līdz kokiem!
Paga. Nē. Nekas. Koki deg.
Labi.
Varam iet atpakaļ cauri tunelim.
Nē. Tunelis ir pagalam.
Labi. Esmu atvērts idejām.
Tur ir straume. Sekosim tai līdz okeānam.
Kā mēs zinām, kas ir otrā pusē?
Nezinām.
Ir tikai viens veids, kā uzzināt.
-Vērts iegūt izsitumus. -Jā?
Alan?
Alan!
Alan?
Alan!
Ak dievs! Tu esi dzīvs!
-Esmu dzīvs. -Jēziņ, domāju, ka nogalināju tevi.
Vai tā ir Beta?
Loreta!
Beta!
Beta, tu esi šeit!
Kāpēc tu esi šeit?
Es teicu, ka sargāšu tevi, meitēn!
Es ļoti atvainojos!
Es sabojāju kombinezonu!
Ko?
Neko! Vēlāk.
Es atradu britu čali alā.
Domāju, ka mazs zēns, bet ar bārdu.
Beta, Tas ir Fērfakss! Viņš mūs nolaupīja!
Viņš ir sliktais, Beta! Nogalināja manu treneri!
Ķeriet viņu!
Apstādiniet viņu!
Es sargāju tevi, meitēn.
Kur tu taisījies skriet? Šis ir kuģis.
Šis čalis ir smieklīgs.
Turu tevi.
Peldi uz klinti!
-Es tevi neturu. Neturu. -Es tevi turu.
Mēs jūs paņemsim. Viss būs labi.
"Atradis patvērumu uz tuvējās klints,
viņš viņu izcēla no ūdens,
spēcīgās rokas pievilka viņu sev klāt.
Alans nočukstēja…"
Kuš. Tu tagad esi drošībā.
"Tobrīd Loreta sajuta, ka jauns piedzīvojums tikai sākas."
Uguns kronis
"Sirdi plosošā tik tikko izglābšanās
tikai uzkurināja Loretas kaisli.
Viņa alka pēc karstās lavas, kas drīz velsies no viņa…"
Neapstājies labākajā vietā.
Nav nekā, ko viņa nebūtu lasījusi.
Vai es neteicu?
Visskaistākā pludmale pasaulē.
Varbūt vēlāk parādīšu tev Burvju līci.
Nē, vari vest Randiju.
Atceries, tu esi mans platoniskais draugs.
Platoniskais? Man patīk, kā tas skan.
Nezinu, ko tas nozīmē, bet patīk, kā tas skan.
Lūdzu, Randij.
-Mana dārgā. -Tu esi eņģelis. Paldies.
Kā tu zināji?
Jauki tā beigt grāmatu tūri, vai ne?
Patiesībā man ir frāze šādiem brīžiem.
Quid deinde?
Tas ir latīniski. Nozīmē: "Kas tālāk?"
Quid cogitas?
"Buca di Beppo."
-Nezinu vairs neko latīniski. -Nē. Jā.
Es to piemeklēju šim brīdim.
Kas notiks tālāk?
-Kā tu to aprakstītu? -Es nezinu.
-Kā tu to aprakstītu? -Tiešām vēlamies, lai es to rakstu?
-Mēģini. Šauj vaļā. -Labi, es uzrakstīšu.
Labi.
"Mēs… Viņi… stāvēja pludmalē."
Lasītājam uzbur ainu. Viņi zina, kur esam.
Tu jau smejies. Kāpēc smejies par mani?
-Es nesmejos. Es smaidu. -Smejies.
"Augšpusē ir palmas virs brūniem,
mizai līdzīgiem jaunavas matiem.
Mirušas medūzas…"
Tu apraksti to, ko redzi tagad.
"Viņš nervozē, jo viņam ļoti patīk viņa."
Jauki uzrakstīts.
-Paldies. -Lūdzu.
Es turpināšu.
"Viņš ieskatījās dziļi viņas acīs.
Vienīgais, ar ko var salīdzināt okeāna pulsēšanu,
ir trīsas…"
-Labi, nē, nevar trīsēt. -Kāpēc ne?
Ar trīsām nevar sākt.
-Tu trīsi visu laiku. -Es ar to nesāku.
-Trīsas jānopelna. -Kā kļuvi par trīsu karalieni?
Parasti tas notiek ceturtajā nodaļā. To panāk pakāpeniski.
Es domāju, ka tu trīsi visās nodaļās. "Pulsē."
Tas ir trīsu priekšvēstnesis.
-"Viļņošanās." -Tu pārlēci uz piekto nodaļu.
-Kāpēc viņi nevar vienkārši skūpstīties? -Parasti?
Jā. Nodaļas sākuma skūpsts.
Man labi padodas sākt…
Kā bija? Ir kādas piezīmes?
Ļoti labs pirmās nodaļas mēģinājums.
Māmulīt…
Tu biji miris.
Tavas smadzenes izšļācās un trāpīja man rīklē.
-Bija man mutē. -Nesaki, ka bija tev mutē.
-Varēju tevi sagaršot. -Nesaki tā.
Mēs izmantojam 10 % smadzeņu, pārslēdzos uz citiem 10 %.
Tad tev viss ir kārtībā?
Simtprocentīgi.
Es domāju, 10 %.
Mēs domājām, ka esi miris.
Zināms, man ir jātiek galā ar dusmām.
-Protams. -Un ar aizvainojumu.
Priecājos tevi redzēt.
Labi, pietiks pļāpāt.
Mēs aizveram acis un ieklausāmies savā elpā.
Lieliski.
Tulkoja: Anna Šēfere