DrSi predstavlja IZGUBLJENO MESTO
Bila si neverjetna.
Srce mi še vedno razbija.
Tudi jaz sem čutil. –Zasluga gre tvoji surovi sili, Dash,
in poznavanju stare aramejske matematike.
Moja dva doktorata in magisterij iz študij spola nimata nič s tem.
Za vse si zaslužna ti, dr. Lovemore.
V resnici nisem verjela, da bom našla izgubljeno mesto D.
Previdno izbirajta besede, ker bodo vajine zadnje.
Pripeljala sta me naravnost h grobnici kralja Kalamana
in legendarni ognjeni kroni njegove kraljice.
Zdaj bom zelo bogat,
vidva pa zelo mrtva.
Počakaj. So to tvoje kače? –Ne, že prej so bile tukaj.
Na stotine kač je v templju čakalo, da se pojaviva?
Kdo jih hrani? Ti? –Kaj jedo?
Zakaj njega nobena ne ugrizne? So izurjene, da razbijačev ne grizejo?
No…
Razmerje med številom kač in velikostjo templja… Neumno je. Izbriši.
Moj lik se vseeno obnese. –Izbriši.
Loretta, roman moraš vseeno napisati. –Izbriši.
Jaz sem, Beth. Nočem težiti, da sem tvoja založnica, ampak bom.
Zadnjega poglavja se zelo veselim. Brez pritiska. Pravzaprav pritiskam.
Ravno toliko, da boš motivirana, ne bo pa te ohromilo. Saj bo šlo!
VEČERJA
Hvala.
Spet jaz. Knjižna turneja je organizirana.
Potrebujemo samo še knjigo.
Občutek imam, da je ne končaš, ker nočeš oditi iz hiše.
Vem, da ti je bilo zadnjih pet let po Johnovi smrti zelo težko.
Lažje je poležavati v kadi in piti šardone z ledom.
Toda čakata te širni svet
in knjižna turneja, ki je ne morem odpovedati. Rada te imam. Adijo.
Naprej morava.
Poglejva, kaj je na drugi strani vrat. –In če ni ničesar?
Ugotoviva lahko samo na en način.
"Tedaj je Lovemorova spoznala, da je iskani zaklad za vedno izgubljen
in da je njenih pustolovščin konec." –Ne deluje prav.
Ja, ampak to je to. Tako se konča.
No, John, odhajam iz hiše.
Dulcius ex asperis.
Izgubljeno mesto D
Ljubica, zdaj gre zares. –Naj res nosim to?
Leze mi v režo spredaj in zadaj.
Počutim se kot piflarska drsalka.
Seksi, vroča mačka. Odobravam. –Ne.
Kako naj hodim? –Ne dotikaj se.
Samo stran vlečem. –Nehaj že.
Zdaj ga izvleci, na odru ga ne boš mogla. Opravljeno, dobro.
Moram nositi lesketajoč kombinezon? –Samo dve uri.
In pazi nanj, izposojen je. –Zdaj vsi nosijo bleščice.
Zakaj me fotografira? –To je Allison,
zadolžena je za družbene medije.
Pomagala nam bo doseči mlajše.
Ženske nad 30 let, ki bi jih rade imele 20.
Kako?
Prevzela sem tvoje profile. Danes si tvitnila:
"Kje so moje dame? Dobimo se v plesni dvorani G ob petih.
#ShawnMendes.
#KrepavamDaSeVidimo."
Prav, zabavamo se. Pojdimo.
Ljudi moramo opomniti, da si še živa. –Saj vedo.
Jih opomniti, zakaj je bila serija hit. –Med ljubezenskimi romani.
Ki med vsemi žanri prinašajo največ dobička.
Prednaročila ga niso prinesla.
Samo dober glas se mora razširiti. –Veš, kakšen glas se širi?
"Avtorica je bolj izgubljena kot mesto." "Brez ljubezni." "Brez strasti."
"Njena zvezda je zašla." "Izmišljena zgodovina najslabše vrste."
Turneja lahko spremeni vse.
Bralce moramo opomniti, zakaj te obožujejo.
Resnična zgodovina je. Samo zabelim jo z goloto.
V zgodovini je bilo ogromno golote.
Globoko raziskovanje.
Vroče ugibanje.
Bosta Lovemorova in Dash našla ognjeno krono kraljice Tahe?
Pridružite se jima pri iskanju.
O nečem bi se rada pogovorila. –Ogromno ljudi je.
Ker teh dogodkov ne maraš,
bo danes na vprašanja odgovarjal tudi Alan.
Kaj? –In na celi turneji.
Izrecno sem zahtevala, da Dasha… Alana ne vabiš več.
Osramotil me bo. –Ne bo te.
Hvala. Delo obvladate. –Pomagala ti bom.
Tip je reklama za milo na dveh nogah. Kar lesketa se.
Še na vsakem dogodku je končal brez srajce.
Ko bi vsaj. –Tu je, zato stisni zobe in pojdi na oder.
Brez mrščenja, dolgih besed in akademskih črev.
Ja! To! Glasen aplavz!
Ja, Lovemoreznalci,
z izjemnim veseljem vam predstavljam
nagrajeno pisateljico Loretto Sage!
Ne morem, nisem pripravljena. –Zafrkavaš?
Stojim ti ob strani, zmogla boš. Daj ljudem, kar hočejo.
Nočejo mene. –Na oder!
Pozdravljeni. Lepo vas je videti. Hvala.
Ja, zlezite gor.
Zlezite gor. V redu.
Najdite ravnotežje.
Zdaj pa trenutek, ki ste ga čakali.
Najbolj seksi
in najvplivnejši junak generacije. –Pretiravate.
Krasi že 20. naslovnico romana o Angeli Lovemore. Dash McMahon!
Mojbog! Dash!
Prikloni se. –Jaz sem se že.
Še enkrat, držim te.
Sta vadila? Obožujem kemijo med vama. In moram reči,
da obožujem to knjigo. –Hvala.
Izdal bom konec. Zelo drzno, da ne vstopita v grobnico.
Kako je nastajala ta knjiga? –Zame je ta nekaj posebnega.
Ne morem povedati, koliko mi pomeni,
da jo je Loretta, izjemna pisateljica, poimenovala po meni.
Izgubljeno mesto Dasha. Izgubljeno mesto D.
D ne pomeni tega.
Pomeni "dongelj", ne? –Ne.
Izhaja iz imena plemena Dapocagihoudysphemica.
Evropski kolonizatorji ga niso znali izgovoriti,
zato so… –To nikogar ne zanima.
Ga okrajšali. –Zelo zanimivo.
Lahko odgovorimo na nekaj vprašanj občinstva?
Tukaj, lepotec! –Ja.
Dash, kateri je tvoj najljubši romantični trenutek?
Mene bolj zanima, kateri je Lorettin.
O, zabeljeno.
No, kot sapioseksualka…
Je to tisto, ko si oviješ kačo…
Ne, to je človek, ki se mu intelekt
oziroma inteligenca zdi zelo seksi. –Tudi meni se zdi.
Res? –Dash! Strgaj srajco s sebe!
Danes ne. Tu smo zaradi Lorettine knjige.
Kakšno vprašanje za Loretto?
Ja, mladenka učenega videza. Kaj bi me vprašali?
Lahko strgate srajco z Dasha?
Ne, ne že spet. Žal mi je.
Strgaj jo! Strgaj jo!
Seveda, lahko jo.
Jo bo res?
Ni treba. –Morava jim dati, kar hočejo.
Seveda. Morava jim dati, kar hočejo.
Gospe in gospodje, uživajte.
Ker je Izgubljeno mesto D Dasheva zadnja pustolovščina.
Če bo sledila še ena knjiga,
se bo začela s tragično novico
o njegovi prezgodnji smrti. –Kaj?
Drek, oprosti. Ura se mi je zapela. –Vem. Ne vleci.
V redu je. Mirno stoj.
Ne, vlečeš. –Ti vlečeš.
Snela mi boš lasuljo. Ne smeš…
Ljubi bog. –Je cel?
Zelo mi je žal.
Res mi je. –Zlobna si.
Ostanite z nami, ob šestih bo tekmovanje kostumov.
"Če bo sledila še ena knjiga?"
Vse sem vložila v to turnejo.
Dvomim, da v sebi nosim še eno njuno pustolovščino.
Kako Dash umre? Kače? –Ne.
Nekaj moram urediti. Vidva imata čez 10 minut intervju v sosednji sobi.
Mi naredita uslugo, se vedeta odraslo in sama odideta tja? Najlepša hvala.
Umre zaradi okužbe s stafilokoki?
Okužba je. Sem vedel!
Razumem, da potrebuješ premor,
ampak ne ubij me.
Saj mi je zoprno vprašati, ampak… Veš, da nisi Dash, ne?
Dash je izmišljen lik. –Dash?
Hvala. –Hvala tebi.
Loretta, tja morava. –Mislim, da sem.
Ne vidiš, koliko Dash pomeni ljudem?
Tebi veliko pomeni. –Ne meni. Ja, ampak drugim tudi.
Kaj bo z Beth? –Ne bo ji hudega.
Našla bo množico mladih pisateljev z odličnimi idejami.
Ti lahko elegantno prestopiš v oblečeno fazo svoje kariere,
jaz pa bom imela mir. Vsi bomo srečni. Ne, tukaj je.
Beth pravi, da ne greš iz hiše. Ne bi rekel, da si srečna.
Morala bi oditi v svet in nabirati nove izkušnje.
Moja mera je že polna. Potešena sem.
Zakaj bi sama tičala doma, če lahko vidiš svet?
Lahko bi obiskala staro Grčijo. –Kako?
Že razumem, ne maraš leteti.
Ne. Stara Grčija je preteklost. Kot Dash.
Veš, kdo je še ujet v preteklosti? Ti.
Tako se bojiš udarcev življenja, da ne živiš več. Človeška mumija si.
Nisem…
Mumije so ljudje.
Butast… O, drek.
Zelo mi je žal, počistila bom. Zagotavljam vam, da ne smetim.
Bi mi lahko poklicali avto, prosim? Hvala.
Pripelji avto. –Je to zobni aparat?
Nič, kar ji rečem, ni prav. Živčen postanem. Ko odpre usta,
ven izbruhne enciklopedija lepote, jaz pa nikoli ne rečem…
Veste, da me hoče ubiti? –Samo paradižnik potrebujem.
Prav imate.
Moral bi se opravičiti. Najlepša hvala. –Malenkost.
Loretta Sage. Ja.
Zdravo. –Nisem naročila deljene vožnje z Uberjem.
Nekdo bi vas rad srečal. Takoj vas bomo vrnili.
Loretta! Loretta?
Loretta?
Ste rekli Loretta? –Ja.
Za tistim terencem. Prosim. –Ne. Ne, ne.
Čedni neznanci so zgaga. Osel gre enkrat na led.
Kaj je zdaj to? Ugrabljena? Sem ugrabljena? Ste me že prodali?
Ste me prodali njemu?
Nehajte. –O, ne. Je bilo srhljivo?
Rekel sem, da ne sme biti.
Oprostite za opremo. Ravno sem priletel, takoj sem vas hotel srečati.
Ni bilo časa za olepšavo.
Menda imate radi sir, zato sem kupil vse vrste.
Me vi po e-pošti stalno prosite za fotografije stopal?
Ne.
In obljubim, da vas bo to, kar vam bom pokazal, zelo osrečilo.
Najprej pa na kratko o skrivnostnem falotu, ki ga vidite pred sabo.
Ime mi je Abigail Fairfax. –Abigail?
Nevtralno je. Kot Leslie ali Beverly. –Iz družine medijskih baronov?
Niste ravno prevzeli podjetja…
Moj brat Leslie ga je. Vsi smo zelo ponosni.
Bi rekla. Mlad je še. –Nekateri bi rekli, da je premlad.
Toda tisti svet me nikoli ni zanimal.
Kot morda veste,
so moja strast skrite stvari,
ki si jih je težko prilastiti.
Lahko bi rekli, da sem zbiratelj.
Nekaj pa me je še posebej očaralo.
Ognjena krona z rdečimi diamanti.
Sem na skriti kameri?
Predstavljajte si, kako sem osupnil, ko sem v vaši novi knjigi
med stranmi koitalnih fantazij našel nekaj veličastnega.
Že razumem. Vse razumem.
O, hudo. Mislila sem, da ste me zares ugrabili.
Reklama je, ne? Beth je organizirala? Odlično je bilo. Enkratno.
Vi s pištolo in brki
in grozečim: "Noter!"
Ljubi bog. Pa vi s svojimi vojaškimi barvami.
Vaša izmišljena arheologinja je prevedla mrtev jezik.
Nikomur drugemu ni uspelo. –Nihče drug ni poskusil.
Je prav? Sem prav rekla? –Razen vas.
Razen mene.
Ja. Loretta Sage je bila nekoč študentka, ki je pisala disertacijo
o mrtvem jeziku D z bodočim soprogom
in sanjala, da bo našla Kalamanov grob in ognjeno krono.
Žal mi je bilo, da ste po njegovi smrti opustili iskanje. To pomeni,
da ste mi ostali samo vi. –Za kaj sem vam ostala samo jaz?
Takole.
Kaj je to?
Mislim, da piše, kje točno je Kalamanova grobnica,
kjer sta pokopani Taha in njena neprecenljiva krona.
Tudi če bi bilo tole pristno,
bi še vedno morali najti mesto,
ki ga nihče ni našel.
Jaz sem ga. Na pozabljenem otočku v Atlantiku. Imenuje se Isla Hundida.
Nisem pa odkril, kje večno počiva Kalaman.
Ta drobec pergamenta je edini namig, najden med ruševinami.
Potrebujem nekoga, ki lahko dešifrira te simbole.
Vas.
No… –Gdč. Sage,
menda nočete, da se vaša zgodba konča tako.
Smola je obema pokopala sanje. V mojem primeru ritolizni mlajši brat.
Zdaj lahko vsem pokaževa zlomka. Pojdite z mano na otok.
Prevedite simbole in mi pomagajte najti ognjeno krono.
Plačal bom, kolikor hočete.
Z vsem spoštovanjem moram odkloniti.
No…
Ne morem reči, da nisem razočaran. Vendar vas razumem.
Vas lahko vsaj odpeljemo nazaj? –Ne, hvala. Poklicala bom svoj avto…
Ne poslušate me. Nujno je in…
Na policiji pravijo, da že iščejo terenec,
ampak morajo čakati 24 ur… –Zakaj tako pravilo? Pa FBI ali CIA?
Policija je pristojna. –Nič ji ni.
Ko sem študirala, je prijateljica Nicki izginila. Vsi smo noreli.
Našli smo jo v avtu.
Mrtvo, ampak smo jo našli. Ni izginila.
Kaj pa, če bi najeli detektiva
ali zasebne varnostnike ali…
Ali oboroženo enoto. Kot v filmu. –Kdo to dela? Nekdanji vojaki, ne?
Saj res. Poznam nekoga, ki lahko pomaga.
Šel sem na meditativni oddih.
Inštruktor je meditiral od sile. Ampak je bivši tjulenj.
Trener posebnih enot. Kako mu je že ime?
Ja, Jack Trener. –Trener po imenu Jack Trener?
Tako vpisujem imena v telefon. Janice Mama, Larry Kljuka, Stacy Rita.
Ta tip zna najti ljudi. Če nam kdo lahko pomaga, nam lahko on.
Jack Trainer. –Potem mu je res tako ime.
Živjo, Alan z "Dotakni se notranjega jaza".
Meditativnega oddiha?
Kakorkoli že, prijateljico Loretto so ugrabili in nihče nam ne pomaga.
Kako dolgo jo pogrešate? –Mogoče dve uri.
Kdo govori?
Beth. Beth sem.
Zraven sem tudi jaz, Allison.
Ima kakšno napravo s spletno povezavo?
Telefon ima, ne? –Ne, pri meni je.
Pametno uro ima. Z njo mi je snela lasuljo.
V kakšnem kontekstu? Ni važno. Odprite telefon in aplikacijo za uro.
Izberite "najdi uro".
Odlično. Zato smo poklicali.
"Ko pričakuješ velike težave, reši majhne."
Kdo je to rekel? Oprah ali Deepak? –Laodzi v Daodedžingu.
Mojbog. Sredi Atlantika je.
Na letalu? –Kako veš?
Ne plava tako hitro.
Ni ugrabitev za odkupnino. Verjetneje za krvavi šport. Kot v Igrah lakote.
Ali nezakonito organiziran lov za zafiksance.
Utrgano sranje. Pohiteti moramo.
Kako naj vam plačamo? –V kriptovaluti po Cash Appu.
Če je ne vrnem čez 48 ur, bo druga akcija zastonj.
Kdo potrebuje več reševanj? –Takih ni malo.
Potrebujem telefon. –Prinesel ga bom.
Sporoči, kje bo pristala. Tam se dobiva.
Zdravo.
Kje sem? –Na mojem letalu.
Je čedno, ne? Sedeži so iz usnja mame lame.
Izkrcala se bom.
Odklenite okove! –Varnostni pas je.
Ste me omamili s kloroformom? Ljudje res to počnejo?
Z razlogom je klasika. –Počutim se, kot bi bila opita.
Kmalu bo minilo. Žal mi je. Nisem mogel čakati, da si premislite.
Ne bodi žolca. –Čas nam ni naklonjen.
Vulkan, kjer izkopavamo, ima hude prebavne težave.
Skrbi me, da bo izbruh uničil vse ostanke izgubljenega mesta.
Ljubi bog, noge me ne držijo.
To je zadnja priložnost, da najdemo grobnico in krono.
O, bog.
Brez skrbi, samo pristajamo.
Toda to je začetek vaše največje pustolovščine.
Dobrodošli v izgubljenem mestu.
Kako ste ga našli? –Zgrajeno je na vulkanski kopi.
Ko je postal dejaven, jo je napolnila lava in potopljeno je prišlo na dan.
D se je sam razkril.
Celo mesto? –Ne, samo vrh.
Ko sem slišal govorice o ruševinah, sem ga kupil.
Najdišče? –Ne. Otok.
Južno polovico. Dokaj poceni, ker lava teče tukaj.
Že eno leto izkopavamo.
Pisateljice ne ugrabiš že prvi dan.
Tako pravi rek.
Rafiju ni všeč. Ni res, Rafi?
Pravi, da smo nespoštljivi do njegove zapuščine.
Ampak na otoku ni veliko drugih služb. Revež mora biti zadovoljen z malim.
Na narezke lahko kar pozabim, kaj?
Lepo prosim. Nisem pošast. Če kaj potrebujete, zavpijte.
Eno roko ji pustita prosto. Prevajati mora.
In potem? –Res si želim, da bi spregledali,
kako razburljiva priložnost se ponuja.
Mislim, da to besedilo točno navaja lokacijo grobnice.
Logografska pisava je.
Kot klinopis ali hieroglifi.
Če imate druge dokumente za primerjavo…
Nič ne bo iz tega. Pri bližnjem slapu smo našli nekaj na skalah,
vendar je neuporabno. Samo slike žensk.
Tudi jaz si želim, da bi vam pokojni soprog arheolog
lahko pomagal, ampak ne more.
Naj zablesti Loretta, pisateljica seksi knjig.
Prišli bodo pome.
Kdo pa? Vaše mačke? –Nimam jih.
To je še bolj žalostno.
Rit, hrčka imam! –Rit hrčka imate?
Ne, vmes je bila vejica… Ni važno.
Tvojemu bratu gotovo ni bilo treba nikogar ugrabiti.
Lepo, da se vidiva.
Telefon. –Ja.
Kaj?
Razmišljal sem, da bi mogoče šel zraven.
Zakaj? –Da bi pomagal.
Obvladam oživljanje, malo karateja in crossfit.
Poslušaj, poslušaj…
Jaz sem kriv. Ne za ugrabitev,
ampak bil sem nesramen in zdaj mi je žal.
Nazaj bi vzel. Rekel sem, da je človeška mumija.
Mumije so ljudje.
Zdaj to vem, ja. Res je.
Prosim.
Ne morem biti odgovoren zate.
Prav, ja.
Ostani v avtu. –Ja.
V avtu. –V avtu.
Ves čas. –Ves čas?
Ves čas.
To!
Ta je moj.
Resno? To vozite tjulnji?
"Samo bedak izbere konja po barvi."
Ja, seveda. Daodedžing?
Ne, pisalo je na tabli pred rent-a-carom.
Hvala.
Kaj? Kaj?
Hotel sem vas povabiti na zajtrk, ampak očitno imate še delo.
Počakajte. Počakajte, počakajte.
Mislim, da tu piše "počitek" ali "počivanje".
Torej: "Kalaman in njegov zaklad…"
Potem nekaj manjka. Sledi "počitek" ali "počivanje"
in nekaj o solzah.
Kje počiva?
Ne piše. Ni napisano.
Gdč. Sage, bolj se morate potruditi.
Naslednjič ne ugrabite pisateljice ljubezenskih romanov.
Ne bi smelo biti težko! Ne iščemo groba reveža,
ampak spomenik izjemnemu možu. Kalaman je bil ambiciozen, močan,
prvi, ki je sredi Atlantika zgradil mesto. Vsi podaniki so upirali oči vanj.
Za ognjeno krono je gotovo zgradil piramido, zigurat ali stolp.
Izvedeti moram samo, kje je.
Če se spomnite, ste rekli, naj samo prevedem.
Prevedla sem. –Še enkrat prevedite.
Nekoč se bova na ta račun smejala. Kakšno pustolovščino doživljava.
Moral bi s tabo. Kot okrepitev in ker sem carski.
Tole je precej carsko. Imaš naravo, radio.
Drži, ampak mora vedeti,
da sem jo jaz prišel rešit. –Zakaj? Ti je všeč?
Ne. Ampak prinesel sem prigrizke in podobno. Ko je lačna, je čemerna.
Pritisk ji pade. Razumem jo, ker sam jem petkrat na dan.
Ti si verjetno na keto dieti.
Ne. –Ja.
Saj je ne potrebuješ. –Kaj je?
Rad bi, da me ne bi več gledala samo kot model.
Alan, veliko več si. Moj opazovalec.
Mi prepustiš vsaj to, da jo bom posedel v avto
in rekel: "Pst, zdaj si varna."
Veš, da. Navdušena bo.
Kar greš? Takoj? Začenjaš akcijo? Prav.
Zaspi.
Alan. –Kaj?
Zlorabil si moje zaupanje. –Lahko pomagam. Dovoli mi.
Drži se me. In ostani živ.
Zaspi.
Držim mu glavo. Kaj naj z njo? Položil jo bom na tla.
Nikar. –Ne, ne, ne.
To!
Ekipno delo, to.
Potrudil si se, ampak ta je bil že nezavesten.
Zamahnil sem že.
Ne udari, ko sem…
Živjo.
Levo zadaj!
Trainer, tale ne spi. Ostani na tleh.
Odlično ti gre. –Hvala. Kam greš?
Kaj?
Loretta Sage? –Ja.
Odpeljal te bom.
Zakaj si tako čeden? –Oče je bil vremenar na TV.
Alan?
Ja. –Kaj pa ti tu?
Ni nepomembno. Prišel sem te rešit.
Reči hoče, da ni pomembno. –Ja.
Jo je treba tam rešiti? Tam nič ni narobe.
Ne jemlji stvari. Lovili nas bodo.
Zakaj si spet to naredil? –Zakaj si ti? Tega sem obvladal.
Zdaj si pa že zloben. Nepotrebno je. –Oprosti. Enega sem hotel užgati.
Oprostita, bi me lahko odvezala s stola?
Ni časa. –Ni časa? Preveč sta klepetala.
Res moramo stran. –Gremo!
Zakaj eksplozije?
Drž…
Pst… –Pst, zdaj si varna.
Zdaj… –Kako si lahko tako miren?
To je bil moj stavek. –Daj.
Je to reiki? Me zdraviš? –Mislim, da.
Kot pravi Laodzi: "Umirjenemu umu…" "–Se preda celo vesolje."
Tudi jaz poznam nekaj za ta trenutek primernih citatov.
In omnia paratus.
"Pripravljen na vse."
Mogoče ni čas, da si ljubeče zreta v oči,
kot da se bosta zaljubila in mene ni tukaj.
Kdo si? –Samo tip, ki hoče opraviti delo.
Zdaj je moje delo, da to ljubko damo…
Ljubi bog.
Kaj se dogaja?
Kaj naj narediva? Ne vidim.
In to mi ni všeč. –Na!
Zakaj mečeš pištolo? –Resno?
Odveži me s stola. –Ni časa.
Stisni se. Delaj Keglove vaje. –Kaj misliš, kaj so Keglove vaje?
Nisem v avtu. Še nisem!
Bolj se stlači noter. –Nehaj.
O, bog. V avto! Vžgi! Vžgi!
Umakni nogo.
Katero? –Obe, umakni ju!
Naprej, naprej! –Prav, prav.
Saj peljem. –Pelji!
Pst, zdaj si varna. Pst.
Pst, zdaj si varna. –Ne, nisem.
O, ne. Krvavim?
Mislim, da kri ni tvoja. –Veliko je je.
Sveta raketa!
So to njegovi možgani? –Kaj?
Na obrazu imam njegove možgane.
V ustih tudi. Okušam njegove misli.
Glej na cesto. –Samo rad je treniral ljudi.
Kaj pa govoriš? –Rad me je imel.
Lahko voziš malo bolj po levi?
To mora stran. –O, bog.
Pazi!
Si videla…
Ne.
O, ne. O, ne.
O, ne. –Alan?
O, sveti Božiček. Si cela?
Bi mi lahko pomagal? –Ja.
Vrglo te je iz avta. –Ja, res.
Držim te.
Me lahko odvežeš s stola? –Ja, prav imaš.
Je to pilica za nohte? Bi pretrgal? –Saj gre.
In naslednjič ujemi pištolo, namesto da se skloniš.
Ko jo boš naslednjič vrgla, reci: "Alan, ujemi!"
Preden jo boš vrgla. "–Na" je sinonim za "ujemi".
Ne, ne pomeni isto. –Pogovorno je isto.
Rečem "na" in ti vržem pulover. Rečem "na" in ti vržem pisalo.
Ali pa: "Ej! Ujemi pištolo!"
Ujel bom vse, kar boš vrgla, ker si rekla: "Ujemi."
Tudi to je ena možnost. Potem bi zdaj imela pištolo.
Previdno. –Poklicati…
Pazi.
Poklicati morava pomoč, oditi na letališče in stran.
Jaz vozim. –Prav.
Prav, pokliči pomoč.
Kje imaš telefon?
V redu.
Ste jih ujeli? –Svetlolasca sem počil.
Loretta. Kaj se ti plete po glavi?
Enega ste ubili, njegov partner pa je še z njo.
Očitno je vešč, dobro izurjen
in zelo nevaren.
Gdč. Sage je torej rekla, da bo odšla z dogodka,
nato je sedla v avto in se odpeljala?
Ste jo poskusili poklicati? –Nima telefona.
Ukraden je. –Ne.
Kje je moje povečevalno steklo? –Bi pomagala babi?
Ne povej ji za Loretto. Razburilo bi jo.
Kaj je z Loretto? –Nič, samo odpotovala je.
Dobro. –Ja.
Prav je, da je odšla iz hiše.
Lorettin telefon ni ukraden, jaz sem ga vzela.
Dala sem ga Alanu, on pa trenerju… Jacku Trainerju.
Tako smo našli njeno pametno uro.
Kdo je Alan? –Dash.
Kaj je to? –Junak njenih romanov.
Babi… Ej, mrha.
Pojdiva poklepetat o vojni, ki si jo preživela.
Pridi, fino… Oprosti, fino bo.
Loretta Sage je pogrešana.
Njena ura kaže, da je odletela na otok, za katerega še nisem slišala.
Zato ukrepajte. Če ne morete, bom jaz. Ne boste se pokazali v lepi luči.
Ni v naši pristojnosti.
Morali boste poklicati FBI. –Prav.
Zastavite dobro besedo zame.
In zame. –Za oba.
Boš avto sestavil nazaj? –No, lahko bi…
Kje si imel telefon? –V predalu pri sovozniku.
Kaj? –V predalu.
Marička.
Ljubi bog. Nimava telefona, nimava avta. Umrla bova.
Vzemi. –Kaj je to?
Čevlji za džunglo.
Ni pohodniška obutev, ampak…
Verjetno te v petkah bolijo noge. Nismo našli drugih. Allisonini so.
Prav, hvala. –Prinesel sem ti sir.
O, bog. –In piti moraš.
Hvala. –Niso imeli steklenic,
zato plastenke ne smeva vreči.
Najti morava telefon, poklicati policijo
in tukaj počakati, da naju rešijo.
Tole je reševanje. Nikogar drugega ne bo.
Prosim? –Jaz te rešujem.
Mislil sem priti sam, potem sem poklical še Trainerja. Počivaj v miru.
Najbolje, da odideva na letališče. Vidiš to pot?
Do nje prideva po bližnjici skozi džunglo. –Po bližnjici skozi džunglo?
Ja. –Poglej naju.
Ti nisi Dash in jaz nisem Lovemorova. Loretta sem in ti si Alan.
Džungla požre take, kot sva midva.
In nočem uničiti kombinezona, izposojen je. Tu bova ostala.
Ne smeva samo posedati. Skozi džunglo bova odšla
do letališča in našla telefon.
Obdržala boš torto in dobila, kar hočeš. –Jo pojedla?
Če hočeš s torto početi to. Pojdiva.
Le to lahko počneš. –Z mojo ne.
Za vas ne vem, ampak mi jo pojémo.
Lahko jo komu podariš.
Da jo bo pojedel. Vsak jo pojé.
Pa tista, iz katere nekdo skoči? Ko je v njej, je ne jé.
Ljubi bog.
Zakaj so te ugrabili? Za sprevržen seks kot v Ugrabljeni?
Hvala! Tudi jaz sem to mislila, ampak tip je eden od Fairfaxov.
Beverly? –Ne, najstarejši.
Čudak, ki je pisal o iskanju Montezumovega zaklada.
Tisti, ki je hotel dvigniti Titanik? –Ja. Ognjeno krono išče.
Čakaj malo. Dejansko ognjeno krono? Tisto…
Tiste ruševine so torej… –Izgubljeno mesto D, ja.
Kaj? Me napenjaš? Kot v tvoji knjigi.
Zares sva na pustolovščini Lovemorove in Dasha?
Kaj je to? –Kaj, če Fairfax najde krono?
Ne bo je.
Kam zdaj?
V vodo morava.
Kaj? –Po reki morava naprej.
Ne, voda mi ni ljuba.
Ljuba? Ne prosim te, da imaš otroke z njo.
Moje telo in voda se ne razumeta. –Kako pa se razumeš s smrtjo?
O, bog. –Nič ti ni, držim te.
Znam plavati. –Prav.
Kam greš? –Na drugi breg.
Ne, v vodi morava ostati.
Za Leto v goščavi sem preučila, kako z vodo zabrišeš sledi.
Zakaj je tukaj topla? Lulaš? –Zaobidi ta del.
Mislim… Mislim, da sva se jih otresla.
Ja. Ni bilo prehudo. Ja.
Brez panike. –Zakaj?
Samo ne zaženi je. –Ne omenjaj panike. Ker me grabi.
Nekaj imaš na hrbtu.
Ne! Kaj je to? –Ne kriči.
So na tebi tudi? –Ne.
Zakaj ne? –Mogoče jih je kombinezon prestrašil.
Spravi jih dol. –Bog.
Krvi polnih sluzavcev se ne morem dotakniti.
Takoj. Daj. –Primi jih in vrzi stran.
Ti jih primi in vrzi. –Bodo odpadle, če jih zasukaš?
Nočem se jih dotakniti. Vrti se mi.
Sesajo mi dušo. –Nehaj, nehaj.
Ne oglašaj se tako.
Koliko jih je? –Ne veliko.
Občutek imam, da jih je ogromno. Cel kup.
Mati božja! –Zakaj moliš?
Je tako hudo? Koliko jih je?
Ni dobro. –Celega me bodo izsesale.
Utihni, počepniti moram. Trenutek.
Čutim, kako goltajo.
Ko bodo končale, bom izsušen žakelj. Ne povej očetu, da sem tako umrl.
Reci, da sem se ruval z anakondo ali kaj podobnega.
Zanje sem tetrapak krvavega soka. Vse bodo izsesale. Zakaj so na riti?
Kot bi pobirala inčune iz solate.
Ni tako hudo. –Inčune? Zakaj omenjaš hrano?
Poišči matico in končajva.
V redu je. Še spredaj moram preveriti. –Ne upam pogledati.
Je grdo?
Hudo. –Kaj je? Kar povej.
Misliš, da ne bo,
potem pa je nenadoma…
In vesel si zanj… –Kaj?
Za vse ljudi sem vesela. –Zakaj si vesela?
Ljudje se sprašujejo, ampak ne vedo.
Ne veš, potem pa nenadoma veš.
Veš nekaj, kar prej ni bilo znano.
Imam kakšno pijavko ali ne?
Tvoj korenjak binglja v spokojni samoti.
Kaj? –V redu je.
Bila sva izredno pogumna. Zakaj so popadle rit?
Kaj poješ?
Pesem, ki mi jo je pela babica, ko sem bil otrok.
"Če iz otoka sesaš življenje, bo otok izsesal tebe."
Babica ti je pela o tem, da ti ga bo otok sesal?
Prevod ni čisto natančen.
Obstaja sindrom fantomskih pijavk? Saj ne ležejo jajčec, kaj?
Kraljica Taha?
"Kralj Kalaman in njegov zaklad sta položena k počitku…
Položena k počitku v vodnjaku neskončnih solza."
Kaj to pomeni? –Loretta!
Skoraj me je kap.
Kam si šla?
Kaj je to? –Ne vem. Mogoče so se tu zbirali.
Si prestavljaš, da so takrat stali točno tukaj?
Kakšne zgodbe so pripovedovali? Tu se je zgodilo ogromno zgodovine.
Stisnili so naju v kot.
Gor morava. –Kaj?
Vidiš, da nosim prisilni jopič z bleščicami.
Edini izhod je gor. Pojdiva.
Prestara sem za to. –Ne, nisi. Lepa si.
Nisem rekla, da nisem lepa. Pravim, da sem prestara za to.
Znam sedeti in razmišljati. In jesti, ko imam prazno glavo.
Res nimaš najboljše obutve za tole. –Ti si mi jo prinesel.
Ne morem naprej.
Težko mi je. –Saj bo šlo. Pridi.
Misliš, da je varneje, če se samo držiš, ampak moraš naprej.
Ne morem. Ne morem.
Vohaš? –Kaj?
Jaz nekaj voham. –Je plenilec?
Slap plamenov? –Bolj povohaj.
Ničesar ne voham!
Globoko zajemi sapo.
Tako. Dobro. –V redu.
Pretental si me. Hvala. –Ja, res sem te.
Malo ti bom pomagal, prav?
Ena, dve… –Kaj počneš? Ne rini tja.
Ne stiskaj rite. –To je moja muca.
Jahaj na glavi. Prestavljaj roke in jahaj.
Odlično ti gre. Oprosti, če te kratki lasje praskajo. Daj.
Dulcius ex asperis.
Kaj si rekla? –Nič.
Samo nekaj, kar sva z Johnom rekla,
ko sva končala velik projekt.
Arheološko izkopavanje ali knjigo.
V latinščini je. Pomeni "po težavah je slajše".
Kako… Kako se latinsko reče "Loretta je pasja"?
Res sem pasja. Splezala sem na hrib.
Mojbog, ko bi naju Beth videla.
O, bog. Beth. –Ne skrbi zanjo.
Najbrž je za nama pognala celo mornarico.
Vem, da hočeš osebno obvestiti policijo na otoku.
Brez skrbi. Lorettini profili so aktivni.
Ravno sem tvitnila: "So me ugrabili?
#FML @ShawnMendes, #ShawnMendes."
Potujete sami? –Ja, sama. Samska sem.
Mogoče bi šlo.
To! Kako? –Odleteli boste v New York,
od tam v Gvinejo, naprej pa s propelerskim.
S čim?
Z majhnim. –Adijo, noge.
V redu je, dobro bo. Hvala. –Lahko pa se vrneš domov.
Potrebujeva nekaj bolj vnetljivega. Vse je mokro. Kaj imaš v torbi?
Marsikaj. –Kaj počneš?
Negovalne maske. –Bile so v darilni košari.
Dišečo svečo si prinesel? –Mama mi jo je dala.
Čudno darilo za materinski dan. –Ona obdaruje tebe?
Olje z evkaliptom in rožmarinom. Lepo diši.
To! Zakurila sem.
Občudovanja vredno, priznaj. –Ogenj je res lep.
Kdo bi rekel. Majico boš slekel?
Tole se pa zdi boleče. Bo šlo? Zaradi hrbta.
Ja. Zato ne maram vode.
Moje telo postane kot obraz 15-letnika.
Imaš kakšno mazilo za to? –Imam. No, imel sem.
Stekleničko. –Tole. Žal mi je.
Res mi je žal. –Nič hudega.
Počakaj. Pridi sem. Pridi, sedi. –Pokaži.
Sedi že. –Sem?
Ni se treba dotikati. –Dotaknila sem se tvojih nabreklih mošenj.
Pijavk! Mogoče bo malo mrzlo.
Žal mi je. –O, ja.
Oprosti, oprosti. –Mogoče bi Dash moral tako umreti.
Grozen izpuščaj je zelo seksi. –Lahko bi tako izpeljala.
Res? No, prav.
Kako bi to napisala? –No, prav…
"V toploti aromatičnega ognja…"
Močan začetek.
"So njene roke raziskovale
razgibano pokrajino Dashevega telesa.
Znani teren je postal nov in vznemirljiv z vsakim…
Z vsakim škrlatnim prstanom."
Je to ni…
Je ni odbilo? –Ne.
"Vsaka vinsko rdeča izboklina
je bila zanjo nova črka jezika, ki sta ga govorili le njuni telesi."
In kaj sta rekli?
"Vzemi me.
Vzemi me.
Vzemi me." Kako je?
Dobro.
Hrbet mislim. –V redu je.
Si prepričan? –Ja.
Tudi jaz sem mislil hrbet. Tam.
Zaloge.
Mrazi me. Mislim, da bom kmalu šla spat.
Prav. –Bo šlo?
Ja. Nič mi ni. V ognju sem. V redu sem.
Nisem v ognju. Ob ognju sem v redu.
Sam se odloči, ampak če te zebe,
je verjetno za oba dovolj prostora. Če hočeš.
Za oba?
Samo če hočeš. –Ja, to bi bilo…
V redu. Kako…
Najprej ti, potem… –Najprej ti.
V tem primeru imajo dame vsekakor prednost.
Roke zunaj vreče, riti skupaj. –Roke zunaj, riti skupaj.
Kaj naj naredim? –Zlezi noter. Sedi vanjo.
Sedem naj? Notri sem.
Pretežek si. Prevrnil naju boš. –Pazi. Počakaj, nisem še notri.
Zakaj moram stiskati trebušne mišice?
Malo pomigaj.
Ne morem dihati. Ne diham. –Si?
Moj obraz. Ja, v redu.
Roke so zunaj, rit ob riti. –V redu.
No… Dajmo. Dajmo, da slišimo.
Zaploskajmo Loretti. Zaslužila si je.
Samotarska starka vas je pustila s tičem v roki.
Bravo, Loretta. –Šef, ljudje umirajo.
Se vam ne zdi, da je šlo predaleč?
Je res vredno?
Sem na pragu tega, da bom dobil nekaj nedosegljivega.
Edinstvenega. Nekaj, česar nima nobena država,
noben cesar in noben ritolizni brat.
Legendarno ognjeno krono.
Zato ja. Zagotovo je vredno.
Oprostite.
Gospod, na naslednje letalo moram. –Ne bo ga.
Pilot je bolan. Pridite jutri.
Ne morem. Danes moram oditi.
Še nocoj moram priti na Islo Hundido.
Nekomu gre za kožo. –Pridite jutri.
Oprostite, gospodična. –Ja?
Nehote sem ujel, da vam meso gre pod kožo.
Vem, da je malo noro,
ampak tudi jaz imam rad meso.
Kaj? –Rad imam meso.
Bi hoteli mogoče…
Mogoče… –Ne. Nekomu gre za kožo.
Še danes moram na otok. Ja.
Še bolj resno je. –Zelo.
Mislim, da vam lahko pomagam. Imam tovorno letalo.
Po dostavi se lahko ustaviva na vašem otoku.
Nekaj bom vprašala. Iskreno odgovorite. Ste že koga umorili?
Ne!
Ne vem, ali verjamem. Dobro me poslušajte.
Če vam bo padlo na misel, da bi me umorili, vas bom jaz prej.
V veselje mi je. –Čudak. Pojdiva.
"Kralj Kalaman in zaklad sta položena k počitku v vodnjaku neskončnih solza."
Kaj je to?
Nekaj.
Ni to, kar misliš, da je.
Ni Fairfaxov drobec starodavnega pergamenta?
Prav. Je to, kar misliš, da je.
Mislil sem, da si pametnejša. Fairfax naju nikoli ne bo nehal loviti.
Kaj si mislila?
Vulkan lahko grobnico pokoplje, preden jo bo kdo videl.
Preden bomo ohranili spomin nanjo. –To delava?
Ker prvič slišim. Kdaj bi mi povedala?
Zakaj bi ti? –V tem sva skupaj. Prišel sem te rešit.
Veš, da nisi Dash, ne? Ne prijezdiš na belcu, da bi koga rešil.
Pršiš se s samoporjavitvenim sprejem in stojiš pred ventilatorji,
kar je zate super.
Zakaj misliš, da veš, kakšen sem v resnici?
Poznam te. Odprta knjiga si, Alan.
No, kdo sem? –Resno?
Ja.
V redu… Bil si kralj šolskega plesa. Ker si čeden, si odšel v LA.
Tam si spoznal, da lepotec Boguzahrbtovega ni avtomatsko zvezda.
Dokler avtorica neizdane knjige
o španski kolonizaciji ni napisala ljubezenskega romana
in te izbrala za naslovnico.
Na srečo obeh so bili romani izjemno uspešni.
Ona je naprej pisala plažo, ti si naprej poziral,
nobeden od naju pa ni postal to, kar si je želel.
Potem nekega dne oba umreva v džungli
na enem od atlantskih otočkov, o katerih sem pisala pred leti. Ne?
Sarasota je, ne Boguzahrbtovo.
Odraščal sem z mamo in sestrama. In ja.
Pozirati sem začel, da bi odšel od tam.
Samo to delo bi me odpeljalo v kraje, o katerih sem sanjal.
Prispel sem v Los Angeles, kjer sem poziral za tvojo naslovnico.
Tako sem se bal, da me je kateri od prijateljev videl z lasuljo,
da mesece nisem govoril z njimi.
Potem pa je nekega dne, ko sem šel peš domov,
neka gospa zavpila: "Dash!"
Presrečna je pritekla k meni.
Takrat sem pomislil: "Zakaj me je sram nečesa,
kar ljudi tako osrečuje?"
Loretta, delaj, kar hočeš. Če nočeš več pisati, nehaj.
Vendar ne govori, da pišeš plažo, ker s tem ponižuješ bralce.
Ni pošteno do njih.
Veš, kaj je ironija? Vsaj ti ne bi smela soditi knjige po naslovnici.
Sodim jo po modelu na naslovnici.
Alan? Alan.
Dva sta.
Loretta! Tukaj sem! –Alan!
Motorji in pištole, motorji in pištole.
Sem!
Ne streljaj!
Daj mu pergament. –Ne morem.
Lahko. Reci "na" in mu ga vrzi.
Potem naju bosta veselo pustila oditi, ja. Kako naju najdejo?
Če si pa disko krogla. –Načrt potrebujeva.
Imam idejo. –Izkopala bova luknjo, da bo donelo.
"Tu sva!" Lahko posnemaš ptiča?
Ne, načrt imam. –Prosim, razmišljam.
Načrt imam. –Prosim, naj razmislim…
Čakaj malo, vate streljajo. –Zato se skrivava.
Ne, samo vate streljajo.
Vame ne bodo. Moji možgani so dragoceni.
Včasih sploh ne slišiš, kaj zineš.
Lahko te ščitim. –Ne boš me.
Jaz bi moral tebe. –Ker sem ženska? Seksizem!
Gloria Seinfeld ni predvidela, da bodo ženske človeški ščit.
Gloria Steinem?
Prav, ona tudi. Prav, po moško mi pojasni seksizem.
Ženska sem. Ne morem pojasniti po moško.
Feminist sem in mislim, da ženska zmore vse, kar zmore moški.
Tu bova, dokler se ne utrudijo.
Ti lahko povem svoj načrt? –Alan!
Zdaj se ne moreš izvleči tako, da s sebe strgaš majico.
Ne bi svoje.
Tri! –To!
Drugače sem si zamislil.
Hotel sem ju samo ustaviti. –Je bil mogoče kriv veter?
Po mojem sva bila midva.
Enega pripišiva sebi. Mislim…
Hotela sva ga ustaviti. Ampak tip bi se lahko umaknil.
Zato je kriv on. –Tudi brez naju bi se lahko zgodilo.
Zakaj se ustaviš na robu prepada? –Čelade imata. Mogoče sta…
Čelada ne pokriva telesa. Torej ostane samo glava.
Nepremišljeno sta vozila, ne?
Na motorju ne bodi pasji. Ne počni zlobnih stvari.
Mogoče sta pa cela. –Verjetno ne. Ampak nič hudega.
V redu je, se zgodi. Pojdiva.
Ga boš sestavila nazaj? –Izposojen je.
Poglej me. –Prav.
Kaj naj še naredim? –Že zdaj si ogromno naredila, Beth.
Moja zlata babi je oslepela.
Izid knjige, na katero sem stavila vse, je popolna polomija.
Verjetno sem brez ficka.
Za piko na i pa sem ostala brez pisateljice. Komu to uspe?
Beth, spominjaš me na mojo najboljšo prijateljico Randy.
Vedno misli na druge, zase pa nikoli ne poskrbi.
Ni tako, Randy?
Moja terapevtka je.
Glasen smeh. Ko boš poskrbela za prijateljico,
bi lahko šla na plažo.
Kaj? –Na Havaje moram po tovor.
Ne bo šla z nama.
Prav, no. Lahko greš zraven. Noro smešna je.
Nekaj mi povej. Kdo pilotira, ko tukaj klepetava?
Avtopilot. –Kaj?
Vrni se v kabino in pilotiraj. –Prav.
Pristal bom. –Prav.
In kozo vzemi s sabo, prosim. –Zdajle ima odmor. Uživaj v poletu.
Zdravo.
Neki Anglež jo je ugrabil.
Beth tukaj. Pustite sporočilo, poklicala vas bom.
Živjo, Beth. Jaz sem. Živa sem.
Poslušaj…
Žal mi je, da sem pokvarila turnejo.
Bila sem prestrašena in…
Sebična.
Alan prihaja. Poklicala te bom nazaj.
Policija išče Fairfaxa. Dokler bova tu, naju bo varovala.
So povedali, kako dolgo bova tukaj? –Mogoče bova že zvečer na letalu.
Gostišče je lepo.
Lahko se umijeva in mogoče preoblečeva. –Prav.
Prav, ja.
Hvala.
Pridi.
Zapleši s soprogom.
Ne, ne. –Ni moj mož.
Ni treba. –Zapleši z njim.
Noče. Nima pravih čevljev. –Ti čevlji so primerni samo za to.
Ni ti treba. –Je že v redu.
Res?
Kaj neki poje?
Ljudska pesem je.
Ljubezenska pesem o ženski,
ki ji je ljubi umrl in ga ni hotela zapustiti.
Zato je legla in ni več hotela vstati. –Gotovo je grozljivo,
ko se soočiš s prihodnostjo brez človeka, s katerim si jo načrtoval.
Kaj je to?
Oprostite, zadnja vrstica, ki ste jo zapeli.
Otok bo jokal za mano v vodnjaku neskončnih solza.
Kaj je vodnjak neskončnih solza? Resničen kraj ali…
Ponor je.
Hvala.
Pridi. –Kaj je?
Na pergamentu piše:
"Kralj Kalaman in zaklad počivata v vodnjaku neskončnih solza."
Mislila sem, da je prispodoba, pa ni.
Vodnjak neskončnih solza je resničen kraj.
Ponor. –Na zemljevidu je narisan ponor.
Mislim, da je grobnica tam.
To je boljše od tvojih knjig. –Kaj?
Nisem tako mislil. Enako dobro je. –Šalim se.
Šalim se. –Poglej jo. Rada bi šla tja.
Kaj? Ne. –Vidim, da bi rada.
Bilo bi noro. Samo…
Samo tako blizu sva. Ampak ne moreva…
Ne. To je tvoja zgodba. Kako bi jo rada napisala?
Rada bi odkrila, da je tam.
Da vse to nekaj pomeni. –Prav, pojdiva.
Ostala bova in ob zori poiskala vodnjak neskončnih solza.
In če ne bo nič? –Pa kaj? Vsaj poskusila bova.
In Fairfax? –Policija ga išče. Pozabi nanj.
Noro je. –Ja, ampak poglej se.
Kaj? –Prvič te vidim popolnoma neprestrašeno.
In živo. Povedal jim bom za spremembo načrtov in poiskal prevoz.
Kam greš?
Mojega prijatelja že poznate. Povedal je, da se odpravljate na letalo,
ne da bi se poslovili.
Rekel sem, da ni mogoče. Moja Loretta že ne.
Ker je edina, ki me lahko pripelje do grobnice.
Ne stiskaj tako močno.
Tace stran!
Pusti me! –Potrebujem avto. Ima kdo avto?
Ne, ne. Avto potrebujem. Uro vam dam zanj. Draga je.
Imate avto? Bulgarijeva je, sveti v temi.
Vodotesna je. –Motor imam.
Je prima, ne? Zakaj ne bi osebni tank imel tudi minibara?
Spijte kozarček.
Bi lahko nehal? –Žal kuha zamero do vas.
Zaradi nesreče njegovih prijateljev. –Zakaj to počnete?
Hočem nekaj, česar nima nihče. Ko je oče podaril…
Kot sem rekel,
ko je oče svoj imperij podaril mojemu mlajšemu bratu…
Kdo je pa to?
Barbikin Ken na mopedu?
Od nekod ga poznam. –Dvomim.
Gledate močno izurjenega bojevnika,
prekaljenega v ognju Afganistana, Iraka, Kuvajta, Sarasote…
Izjemna koža, nobenih izpuščajev. Ne bo odnehal, dokler ne bom varna!
Zato ustavite ta vesoljski tank, če nočete umreti kot njegova prijatelja.
Zaradi njega sta umrla.
Mogoče tega ni hotel, ampak sta umrla, zato…
Kdo je? Nekje sem ga že videl.
Ne, ne, ne. Vaš model z naslovnic je, ne?
Ja! Sem vedel, da ga od nekod poznam.
Zlezi gor. Domiselno ga ubij. Uživam, ko mišičnjaki podležejo.
Zdaj bi mi prijal kozarček.
Drek.
Lahko dolijem?
Ja, seveda. Ste že kdaj držali kozarec v rokah?
Žal mi je.
Kaj bi naredil Jack?
Vroče je. Se še komu zdi vroče?
Bi radi bili seksi? Samo čudno je. Nehajte, prosim.
Lahko bi vam zanetila svet.
Zaspi! Zaspi! Ne, ne, spi!
Premor. Naprej!
Ne! Ne ustreli je! Potrebujem jo.
O, Kristus.
Umakni nogo. Umakni jo!
Zaspi, kreten.
Pojdi ven! Poglej!
Še večji tip? O, ne.
Kaj?
Stran!
Ne, ne, ne.
Ej! Noter. –On ali jaz?
To ni ena vaših cenenih, priskutnih knjig, Loretta.
To je resnično življenje.
Ubili ga bomo. Povejte, kje je grobnica.
Zdravo. Kdorkoli je že glavni, naj pošlje ljudi sem. Sem.
Urad je zaprt. –Zaprt?
Veste, da že leto in pol nisem spala? Leto in pol.
Čisto preveč delam. Noč in dan.
Začela sem davno, preden so ugrabili prijateljico.
Zdaj bi rada samo dvignila noge,
spila kozarec vina, čeprav sem verjetno preutrujena zanj,
in si privoščila masažo.
Rada bi, da mi nekdo zmasira ramena in stopala.
Hkrati.
Vseeno mi je, če je težko izvedljivo. Ker sem garala.
Vem, da ste tudi vi.
Zato s težkim srcem prosim, naj bo urad odprt še nekaj minut,
ampak če ne bo,
bosta moja dobra prijateljica in njen model z naslovnic umrla.
Ni dobrega dostopa, šef. –Kaj pa votline?
Prenevarno je. –Bomo pač zelo previdni.
Pridite že!
Sem. –Ne hodim v srhljive jame.
Julian? –Ime mu je Julian?
Bolj je podoben Bucku ali Bruceu. –Hodi na čelu.
Naprej. Kar brez strahu.
Pazi, kam stopaš.
Bruce! Julian! –O, ne!
No… Poskrbimo, da njegova smrt ne bo zaman.
Naprej in gor. –Kaj? Ravno je…
Zdaj ne bomo šli ponj! –O, fant.
Ničesar ni.
Ja, vrnimo se k čolnu. Konec je. Ni treba, da še kdo umre.
Ne, ne, ne. Čutim piš. Rov je. Lahko pelje do grobnice.
Ni dovolj velik za človeka. –Govori zase. Kot tobogan je.
Prej kamnit sfinkter. –Ali trolov zadnjik.
No, šli boste skozi zadnjik… Luknjo… Rov.
Zakaj ona? –Ker bo kanarček v rudniku.
Nemogoče. Ne morem. –Javite, če pridete skozi.
Če se ne boste, bo Fabio umrl. –Jaz sem damica v stiski?
Je že v redu.
Ne morem. Žal mi je, ne morem.
Ej! –Kaj?
Vohaš?
Stoletja nakopičene netopirje iztrebke? Ja, voham.
Globoko zajemi sapo.
Tako. Zmogla boš, Loretta.
Mislim, da vidim izhod.
Sveta raketa!
Uspelo mi je! Zunaj sem!
Vidiš? Čisto varno je. No, pojdi k njej.
Prihajam! Takoj bom pri tebi.
Zakaj so jo zgradili tukaj?
Kako naj te kdo časti ali se te sploh spomni, če je ne vidi?
Nikakor.
To ni spomenik Kalamanovi moči,
temveč skrivališče žalujoče ženske.
Taha je prišla k padlemu ljubimcu.
Hotela je biti sama.
Taha noče, da smo tukaj. –Nehaj, Rafi. Samo vulkan je.
Pridite.
Naprej moramo.
Dajmo, mišičnjak.
Odpri.
Ne motite njunega miru. –Krono nosi.
Nismo prišli tako daleč, da se poklonimo. –Ne morem…
Žal mi je, babica.
Kaj je to?
So školjke?
Krona je iz školjk? Kje je zaklad?
Objema ga.
Mrtvec?
Poglejte.
Njuno dvorjenje. Kalaman je na otoku nekaj iskal.
Redke rdeče školjke.
V dokaz ljubezni ji je eno leto vsak dan dal eno školjko.
Iz njih je izdelal krono, živo rdečo kot plamen njune ljubezni,
dokler ni privolila v njegovo snubitev.
Nikoli niso bili dragulji.
Njuno bogastvo ni bilo otipljivo.
Bila je njuna ljubezen.
To jima je zadoščalo. –To je to?
Ves ta čas in denar
sem zapravil za ceneno prispodobo?
Precej bogata prispodoba je. –Drži jezik!
Stran moramo. –Ne, ne. Vidva bosta ostala tukaj.
Če mislita, da je lepo in poetično, lahko ostaneta tu in zadnje trenutke
razmišljata o bogastvu te prispodobe.
Noter. –Kaj? Ne, no.
Že prav, že prav. –Zlezi v grob.
Bolje, da si zakopan živ kot mrtev.
Ne, ni. –Res škoda.
Zgodba je odlična. Škoda, da je ne bosta mogla nikomur povedati. Pridi.
Umrla bosta. –Ti tudi, če boš taka mevža. Pridi!
Nič hudega ni. Ni môra, ki me muči že od 14. leta.
Zakaj tako hitiš? Nisva na tekmi.
Ne! Kaj delaš? Vrni se!
Otok ste res kupili, ampak zdaj vas ima otok v pesti!
Ne moreš me kar pustiti!
Rafi! Vrni se!
Potrebujem čoln!
Ej, ustavite! Ustavite!
Pomagajte! Domačin mi je ukradel čoln!
Ste videli žensko? Rjavolasko v kombinezonu z bleščicami.
Ne. Je v težavah?
V bistvu je smešno.
Take stvari so se mi zdele neizmerno romantične.
Ja? Da si zaprt v krsti, ki jo bo zalila lava,
ali da se crkljaš z mrtveci?
Da ležeš k izgubljeni ljubezni, kot je Taha.
Bog.
O, bog. –Žal mi je.
Žal mi je, da te nisem mogel rešiti.
Da nisem mogel biti Dash. –Prav imaš.
Niti malo mu nisi podoben. Nisi prijezdil na belcu, da bi me rešil.
Prišel si z izposojenim mopedom brez glušnika.
Ja. –Dasha ne bi mogla tako napisati.
Ker nikoli nisem poznala Dasha, kot je Alan.
V strahu, da me bo življenje spet prizadelo, sem nehala živeti.
Nisem videla dobrega pred sabo.
Žal mi je, da te nisem že prej videla.
Tudi jaz moram nekaj priznati. Všeč mi je bilo, kam gre najina zgodba.
Hotel sem videti, kako se bo razpletla.
Pustolovščine Lorette in Alana.
Ne, naslov bi moral biti boljši. –Ja, vsekakor.
Oprosti, Tahina stegnenica me zbada.
Verjetno jo je pustil Rafi. –Kako pozabiš lomilko? Rešila se bova.
Nalašč jo je pustil. –Super. Že prej mi je bil všeč.
Ena, dve, tri!
Bolj bi mi bilo všeč, če naju sploh ne bi pustil tu.
Dulcius ex asperis.
Po težavah je slajše.
Gor! Proti drevju!
Počakaj, ne. Drevje gori.
V redu.
Lahko se vrneva skozi rov.
Ne, ne bo šlo.
Odprt sem za predloge.
Tok naju lahko odnese v morje.
Kako naj veva, kaj je na drugi strani? –Ne moreva.
Odkrijeva lahko samo na en način.
Vredno je izpuščaja. –Ja?
Alan?
Alan!
Alan?
Alan!
Ljubi bog, živ si!
Živ sem. –Nisem te ubila.
Je to Beth? –Loretta!
Beth!
–Beth!
Beth!
Beth, tukaj si!
Zakaj si prišla? –Rekla sem ti, da ti stojim ob strani.
Zelo mi je žal. Uničila sem kombinezon.
Kaj? –Ni važno. Pozneje.
V jami sem našla nekega Britanca.
Mislila sem, da je fantek, ampak ima brado.
To je Fairfax! On naju je ugrabil!
Baraba je! Ubil je mojega trenerja!
Zgrabite ga! –Ustavite ga!
Jaz pa tebi stojim ob strani.
Kam si bežal? Na čolnu smo. Da umreš od smeha.
Držim te. –Odplavajta do skale.
Ne držim te. Ne, držim te. –Izvlekli vaju bomo. Vse bo v redu.
"Zatekla sta se na bližnjo skalo.
Alan jo je z mišičastimi rokami izvlekel iz vode, potegnil k sebi
in zašepetal…" –Pst, zdaj si varna.
"V tistem hipu je Loretta začutila, da se začenja nova pustolovščina."
Ognjena krona
"Po tesnem pobegu razbijajoče srce
je še razvnelo Lorettino poželenje do njega.
Hlepela je po vroči lavi, ki bo kmalu bruhala iz njegovega…"
Ne nehaj ravno na najboljšem delu.
Nič novega ne bo slišala. –Ti nisem rekel?
Najlepša plaža na svetu.
Mogoče ti potem lahko pokažem Čarobni zaliv.
Ne. Randy vzemi s sabo. Ne pozabi, da si moj platonski prijatelj.
Platonski? Dobro se sliši.
Ne vem, kaj pomeni, ampak sliši se dobro. Izvoli, Randy.
Draga moja. –Pravi angel si. Hvala.
Kako veš?
Lep konec knjižne turneje, ne?
Veš, v takih trenutkih rad rečem določeno frazo.
Quid deinde?
Latinska je. Pomeni: "Kaj zdaj?"
Quid cogitas?
Buca di Beppo.
To je vsa moja latinščina. Za ta trenutek sem jo poiskal.
Ampak res, kaj zdaj?
Kako bi to napisala? –Ne vem.
Kako bi ti? –Res hočeva, da jaz napišem?
Poskusi. –Prav, pa bom.
"Stala sva… Stala sta na plaži."
Predstavi situacijo, da se ve, kje sva. –Se že smeješ. Zakaj?
Ne smejem se, smehljam se.
"Palme se dvigajo nad rjavimi,
lubju podobnimi lasmi dekleta. Poginula meduza leži…"
Samo opisuješ, kaj vidiš.
"Živčen je, ker mu je zelo všeč."
Lepo napisano.
Hvala. –Malenkost.
Nadaljeval bom. "Pogledal ji je globoko v oči.
Valovanje morja je odsevalo kljuvanje v…"
Ne, ne moreš kljuvati. –Zakaj ne?
Ne začni s kljuvanjem.
Ti ga ves čas omenjaš. –Ne že takoj.
Ko si zaslužijo. –Si kraljica kljuvanja?
Zgodi se v 4. poglavju. V pravem kontekstu.
V vseh poglavjih ga omenjaš. Utripanje. –Je uvod v kljuvanje.
Valovanje. –Skočil si na 5. poglavje.
Kaj pa poljub? –Navaden poljub?
Ja. Primeren za začetek poglavja. –Znam začeti…
No? Imaš pripombe?
Sploh ni slabo 1. poglavje.
Mater… Bil si mrtev.
Možgane ti je vrglo iz obraza v moje grlo.
Bil je v mojih ustih. –Ne reci tega.
Okušal sem te. –Nikoli.
Uporabljamo samo 10 % možganov. Preklopil sem na drugih 10 %.
Torej si živ in zdrav? –Stoodstotno.
No, desetodstotno.
Mislila sva, da si mrtev. –Seveda moram predelati jezo.
Se razume. –In zamero.
Lepo te je videti. –Brez klepetanja.
Mižimo in se povezujemo s svojim dihom.
Odlično.
Prevod: Vesna Žagar
Priredil in uredil metalcamp
Tehnična obdelava DrSi Partis