SERIÁL NETFLIX
Ne!
Anno!
Buelli!
Ne.
Už jdu, Emmo.
No tak, Anno. Je to jen blbej déšť.
Omylem jste dostala jejich poštu, Anno.
Jen jsem chtěl…
Ale jestli nejsi vrah ty, tak…
Kdo…
Neil.
- Tati, ne! - Neubližuj ji!
Emmo.
Lidi vždycky podceňují děti, podceňují, čeho jsou schopné.
Dokonce jsem překvapila i sebe.
Nevěděla jsem, že jsem schopná vraždy.
Panebože.
- To tys zabila Lisu. - Jsi chytřejší, než vypadáš.
To nechápu. Proč?
Tak jo, musím na letiště. Uvidíme se pak, mladá dámo.
Liso, než půjdeš,
mohla by sis koupit nějakou čokoládu?
Kéž bych mohla.
Ale víš, co ti vždycky říkám?
Cukrem si úplně zničíš tělo.
Pa.
Liso?
Jo?
Nemyslím, že ti cukr zničí tělo.
Myslím, že tohle.
Jak jsi něco takového mohla udělat?
Já to neudělala. To ty.
Nemá policie malířskou špachtli s tvými otisky?
- Dojdu si pro šekovou knížku. - Dobře.
Věděla jsem, že máš šekovou knížku nahoře,
takže jsem měla příležitost ukrást ti tu malířskou špachtli
a hodit to na tebe.
Já to nechápu. Tvůj táta tu byl, když jsi Lisu zabila.
Jak to, že nic neslyšel?
Jak to, že to nevěděl?
Byl v koupelně a měl puštěnou voda.
Nechtěl, aby ho někdo slyšel, jak zkouší to břichomluvectví.
Ale stojí za nic, proto jsem ho zabila.
Ty jsi zrůda.
Ne, moje matka byla zrůda.
Chápeš to, že se rozhodla mít další dítě,
aniž by se zeptala, jestli sourozenci chci?
No já jsem to viděla jinak.
Celé léto jsem strávila na svém podvodním projektu
a poslední den dovolené jsem měla konečně hotovo.
Potřebovala jsem ji jen vylákat na konec mola.
Emmo?
Emmo.
Víš co? Asi bych radši byla jedináček.
Co to děláš?
Ne!
Tohle ti neprojde.
Ale jo.
Protože pravdu znáš jenom ty.
A já tě teď zabiju.
V sebeobraně, samozřejmě.
Ta zlá opilá paní, co bydlí naproti, se mě pokusila zabít.
Ty seš fakt šílená.
To říkala i moje učitelka, než jsem ji shodila z majáku.
Do prdele!
Jsou to jen mléčný zuby, ty blbko.
Kde je ta pistole? Kde ji má?
Kde je?
Hledáš tohle?
Ty malá svině.
No tak, zvedni to.
Policie. Co se děje?
Naše šílená sousedka mi zabila tatínka.
Myslím, že jsem ji zabila,
v sebeobraně.
To nic, zlato. Kde jsi? Jaká je tvoje adresa?
407 Canterbury Hill.
Rychle.
Jsme na cestě. Zůstaň na telefonu.
Jsi v bezpečí…
Ale, ale.
Někdo tu neumí umřít.
Zvedni to.
TERAPEUT
Nemuselo to takhle skončit.
Snažila jsem se tě varovat.
PŘESTAŇ, NEBO JSI NA ŘADĚ
Jo a ty tvoje zapečené těstoviny jsou fakt pěknej hnus.
Anno. Panebože.
Anno.
Anno. Zůstaň se mnou.
Budeš v pořádku.
Jo? Všechno bude v pořádku.
Jo. Tak jo.
Ťuky ťuk.
Jak se má pacientka?
Tyhle jsou pro vás.
Jsou krásné.
Jak se cítíte?
Jako by mě srazil náklaďák, který řídila devítiletá holka.
Dlužím vám omluvu.
Měla jste ve všem pravdu.
Ani nevíte, jak dlouho jsem to chtěla slyšet.
Jak se má pacientka?
Ten chlap. Máte štěstí, že se tam objevil,
jinak by vás obvinili i z vraždy Neila a Emmy.
A Buella. Chudák Buell.
- Buell to přežil. - Co?
Je na jednotce intenzivní péče, ale přežije to.
Díky Bohu.
Už bych se měla vrátit na stanici.
- Dávejte na sebe pozor. - Díky, detektivko.
Stačí Becky.
Tyhle jsou pro tebe.
Jsou krásné.
Jak se cítíš?
Jako by mě srazil náklaďák, který řídila devítiletá holka.
Dlužím ti omluvu.
Říkal jsem ti, že staré domy vržou.
Douglasi, ne.
Ne, měl jsem tě poslouchat.
- Měl jsem ti věřit. - To nic.
Sotva jsem si sama věřila.
Za to bych se taky rád omluvil.
Uvědomil jsem si, že jsem ti dal 50 gramů psychotropní látky čtvrté třídy a…
A nejspíš jsem ti měl předepsat
jen Wellbutrin nebo Zoloft.
Myslím, že jediné, co teď potřebuju, je odpočinek.
Děkuju, že jsi tu pro mě vždycky byl.
A vždycky budu.
Douglasi, nepřemýšlels někdy, jestli…
Co?
Nic.
Musím už zpátky do práce.
- Tak jo. - Tak jo.
Jak se má pacientka?
Carol.
Tyhle jsou pro tebe.
Jsou krásné.
Jak se cítíš?
Jako by mě srazil náklaďák, který řídila devítiletá holka.
Aha, mluvíš o Emmě. Jo.
Anno, dlužím ti omluvu.
Ano, vážně.
Něco jsi tu noc viděla
a já jsem ti nevěřila, protože jsem tě soudila,
a to je špatně.
A přiznat si chybu neumí jen tak někdo.
No, řekla bych, že přiznat si chybu neumí jen tak někdo,
ale to už jsi řekla.
Díky.
Už bych se měla vrátit za Scottem.
Dáš si oběd?
- Děkuji. - Jo.
Anno,
chtěl jsem se omluvit.
Měl jsem vám říct, že tady bydlím. Jenom jsem…
vás nechtěl nechávat v noci o samotě
v tak velkým domě, když pan Douglas odešel.
To nevadí, Buelli.
Myslels to dobře.
Udělám z něj lampu.
ANNA WHITAKEROVÁ KVĚTINA
Omluvíte mě na okamžik?
- Prodalo se to? - Jasně.
Koukni se. Je to nádhera.
Já nevím. Jen…
Jsem na tebe tak hrdá.
Díky.
- Co to bylo? - Co?
- Jak co? Kdo to byl? - Nikdo.
- Proč jsi divná? - Nejsem. Nikdo.
Kdo ti to volal?
Tak jo, Graham a Prine.
Udělali mi nabídku.
Vážně?
Sloane.
- Gratuluji. To je úžasný! - Díky.
Jo, ale odmítnu to.
Proč? Ne.
Ne, znovu už ne.
Vím, proč jsi to poprvé udělala.
Chtěla ses o mě po smrti Elizabeth postarat.
A já tě nechala.
Nikdy bys mi to nevymluvila.
Ale teď ti to vymluvím. Tu práci vezmeš.
- Anno… - Vezmeš ji.
Musíš, Sloane.
Jsem v pořádku. Budu v pohodě.
Bože.
Udělej to. Zavolej jim, prosím.
Fajn. Ale přijedeš mě do New Yorku navštívit?
No jasně, jo!
Zavolej jim hned, jo? Prosím.
Odcházíš?
Ještě jsem tě ani nepozdravil.
Ahoj.
Jo, ještě se necítím úplně nejlíp, tak…
Samozřejmě.
Ten obraz je úžasný. Myslím, že je to tvá nejlepší práce.
Děkuji.
Anno, tohle je Claire.
- Ahoj. - Ahoj.
Hodně jsem o tobě slyšela.
Díky.
Jak jste se seznámili?
Prostě mi ji přidělili.
Claire je skvělá forenzní psychiatrička.
Takže spolu pracujete.
Jo. Co sis myslela?
Můžu tě doprovodit k autu?
Jasně.
Ještě jednou jsem ti chtěl říct,
jak moc krásný ten obraz je.
Děkuji.
Ale musíš mi pomoct vymyslet, kam ho pověsit.
To tys ho koupil?
- Pojďme dovnitř. - Počkej.
Asi mi to už nevadí.
Jo.
Budu v pohodě.
O ROK POZDĚJI
Mateřské mlíko je v mrazáku, dudlíky v pokoji a pořádně ji připínej.
Zlato, zvládneme to.
Už to přece znám.
Zkus se uvolnit
a užij si holčičí víkend se Sloane, ano?
Já vím, ale víš, že nerada lítám tak…
Máš ten Xanax, kdybys potřebovala.
Jo.
Ale už teď mi oba strašně chybíte.
Ty nám taky.
Teď mě poslouchej.
Užij si to a o nic se nestarej.
- Ano? - Dobře.
Promiňte.
Červené, nebo bílé?
Ne, díky. Já už víno nepiju.
Dám si vodku.
DÍVKA NA LODI
Myslím, že jste na mém místě.
2A.
Promiňte.
Jsem v letadlech nervózní,
ale jedu za kamarádkou, takže to musím zvládnout.
Proč jedete do NY vy?
Pracovně.
Ne, to musíte vidět. Jo, je to fakt…
Je… je mrtvá.
- Cože? - Pojďte se podívat na toaletu.
Pojďte se podívat.
Panebože.
Tak jo. Zase se posadíme, ano?
A já vám přinesu kafe.
- Ne, říkám vám, že tam byla. - Kdo?
Ta žena, co seděla vedle mě. Žena ze sedadla 2A.
Madam, na sedadle 2A nikdo neseděl.
Trefa.
Překlad titulků: Beata Krenželoková