EN NETFLIX-SERIE
Slå dig ner.
Jag hade ett intressant samtal med din granne, Carol Sullivan.
-Hotade du henne med en palettkniv? -Herregud.
Nej, jag tvättade mina borstar och glömde att jag hade den i handen.
Hon verkade trakassera vår alltiallo, men jag misstog mig och bad om ursäkt.
Varför skriver du ner det?
Hon sa att hon såg dig prata med Chastity på morddagen.
-Jag visste inte att du kände henne. -Vi möttes bara en dag tidigare.
Carol sa att hon såg nåt som liknade en konfrontation mellan dig och Chastity.
Du hoppade ur bilen, lämnade den på gatan, och började bråka?
Vad gör hon, stirrar ut genom fönstret hela dagarna?
Vad pratade du och Chastity om?
Hon kastade bort tuschpennor som jag hade gett till Neils dotter.
Hon gillade inte lukten.
Helt sjukt! Jag skulle aldrig döda på grund av pennor.
Vad skulle du döda för?
Hej.
Jag ska ta dina fingeravtryck.
Vet du hur det fungerar?
Nej.
Jag ska placera dina fingeravtryck på det här kortet.
Du får ge mig din högra hand, så börjar jag med din högra tumme.
Vi trycker inte rakt ner, vi ska rulla.
För om vi trycker, så blir det suddigt. Vi ska rulla försiktigt.
Såja.
Nej, bara…
Låt mig rulla försiktigt.
Såja.
Det är lättare att ta avtryck på folk som obduceras,
för levande människor försöker hjälpa en lite för mycket.
Nu tar jag nummer sex. Det är din vänstra tumme.
Hur har din dag varit?
Bra.
Okej, det är allt jag behöver.
Trevlig kväll.
Är det allt? Får jag gå?
Varför blommor?
-Ursäkta? -Du målar blommor. Varför?
-Vill du verkligen prata om det? -Jag såg målningarna hos dig.
De är vackra.
Du är väldigt begåvad.
Tack.
Vill du inte berätta?
Jag har inte alltid målat blommor.
I början målade jag landskap, segelbåtar, sånt som turister köper.
Jag var den fattiga konstnären som knappt klarade mig.
Min första framgång var en slump.
Jag var uttråkad en dag, så jag målade min hund som Mona Lisa.
Folk älskade det.
Jag fick massor av beställningar.
Det blev i princip en hemindustri att placera folks hundar i mästerverk.
Men jag började bli utbränd och slutade i princip att måla.
Tills jag blev gravid med Elizabeth.
Jag uppvisade tecken på tidig förlossning, så jag fick strikt sängvila.
En dag tog sjuksköterskan med sig en otroligt vacker bukett med blommor.
Jag stirrade på dem och kände en passion
stiga inom mig som jag aldrig känt förut.
Jag visste att jag var tvungen att måla av dem.
Min man och vår alltiallo, Buell,
specialbyggde ett staffli så att jag kunde måla i sängen.
Jag hade aldrig känt en sån samklang med ett motiv.
Det var nåt visst med deras sköra skönhet.
Så bräckliga,
men ändå modiga nog att öppna sig i en värld som kan vara så hård.
Under mina tre månader i sängen gjorde jag inget annat än att måla.
Och det var mitt bästa arbete nånsin.
Tills Elizabeth föddes.
Jag slutade så klart måla…
När Elizabeth gick bort.
Det måste ha varit så svårt att förlora din dotter.
Jag skulle ha blivit så arg!
Snyggt försök.
Tror du att du kan lura mig att säga att jag var så arg att jag mördade?
Jag vill inte lura dig alls.
Men om du fördrar att ha en advokat närvarande…
Jag behöver ingen advokat!
Jag har inget att dölja, jag har inte gjort nåt.
Kan du ha glömt bort det?
-Vad betyder det? -Lyssna på en sak.
-Larmcentralen, vad har hänt? -Ett mord. En kvinna har blivit mördad.
406 Canterbury Hill. Skynda!
-Inte så snabbt. Kan du upprepa adressen? -406 Canterbury…
Nej, det är min adress. 40…
407! 407 Canter…
-Det låter inte som en sansad person. -Helt sjukt. Jag skulle aldrig skada nån!
Du tror säkert det.
Det var ett fall för några år sen i Rockport.
En man dödade sin fru sen 33 år. Han hade aldrig ens sagt ett ont ord.
En natt helt plötsligt, vände han sig om i sängen, tog en lampa,
och slog in skallen på henne.
Han hade blandat sömntabletter med alkohol.
Han vaknade morgonen därpå och visste inte att han var skyldig.
-Inspektör Lane? -Jag är strax tillbaka.
Ms Whitaker, kan du ställa dig upp?
-Ansiktet mot väggen. -Vad är det?
-Händerna bakom ryggen. -Vad händer?
Fingeravtrycken stämde.
Anna Whitaker, du är gripen för mordet på Chastity Linkous.
-Du har rätt att tiga. -Inspektör Lane.
Allt du säger kan användas emot dig i en domstol.
Lägg dina kläder i påsen.
Lägg smyckena här.
-Douglas? -Ta min hand.
-Vad gör du här? -Det är ingen fara. Följ med.
-Vad är det som händer? -Bara lite till.
Ett bröllop?
En ny chans till kärlek.
Vänta.
Jag är så glad att se dig. Tack så mycket.
Lova mig bara att du inte flyr landet, för då förlorar jag 500 000 dollar.
Jag vill bara fly till min säng.
-Gjorde du det? -Sloane! Nej!
-Berätta. -Det finns inget att berätta.
Du är skyldig mig en förklaring. Jag fick belåna galleriet.
Jag vill också ha en förklaring, för det är inte klokt.
Du var besatt av den familjen och den där kvinnan.
-Betyder det att jag dödade henne? -Dina fingeravtryck fanns på mordvapnet.
Du känner ju mig!
Mycket har hänt, du har upplevt mörker.
Det ser jävligt mörkt ut nu, och jag behöver en vän.
Jag är din vän.
Och om du bad mig skulle jag köra dig till Mexiko, direkt.
Jag är oskyldig.
Jag har inget att fly från.
-Ska jag sova över i kväll? -Nej, jag klarar mig.
Jag tror dig inte.
Ja, ingen gör det.
Herregud.
Sloane, jag mår b… Neil.
Jag såg poliser söka igenom ditt hus och pratade med en av dem.
-Är du anklagad för mord? -Jag är osky…
Jag kom för att visa dig nåt.
Om du nånsin kommer nära Emma eller mig igen, använder jag den.
Jävlar.
Vad fan finns där uppe?
TERAPEUT
-Hallå. -Vi måste prata.
-Jag är med en patient. -Jag tror att jag har dödat nån.
Jag har blivit anklagad för mord, och det finns blod på vinden.
-Sakta ner. -Säg inte åt mig att sakta ner. Jag ljög.
Jag har druckit och tagit pillren som du skrev ut.
Jag kanske har gjort det och inte kommer ihåg nåt.
-Jag förstår inte vad du säger. -Hon hade livet jag ville ha.
Livet jag en gång hade.
-Vem då? -Kvinnan i huset tvärs över gatan!
-Andas bara. -Jag tror att jag har dödat henne.
Alltså, det är blod på vinden. Tänk om jag har dödat massor av folk?
Anna, jag känner dig bättre än nån.
Du är ingen mördare, och jag är inte bara psykiater.
Jag var din man.
Ja, men jag dödade ju vår dotter.
-Vad menar du? -Du tänkte inte ta med henne den dagen.
Du visste inte om "Döttrar med på jobbet" förrän jag sa det.
-Jag är skälet till att Elizabeth är död. -Sluta.
Det var jag som lämnade henne ensam i rummet.
-Om det är nåns fel, så är det mitt. -Du gjorde bara ditt jobb.
Mitt viktigaste jobb var att skydda vår dotter, och jag misslyckades.
-Det är inte ditt fel. -Och definitivt inte ditt.
Kanske är det ingens fel, förutom Massacre Mikes.
Kanske är det han vi borde hata, inte oss själva.
Inte varandra.
Jag kan aldrig hata dig.
Trots att jag förstörde vårt äktenskap? Jag stängde dig ute.
Du kan inte stänga ute nån vars dörr redan är stängd.
Jag kunde inte älska nån längre.
Trots mina examina hade jag ingen aning om hur jag skulle hantera det.
Är du på vinden nu?
Nej.
Okej, gå upp dit.
Okej.
-Jag är rädd. -Det behöver du inte vara, för jag är här.
Blodet…
Du kan hantera det. Jag är här med dig.
Du klarar det.
-Okej. -Föreställ dig att jag håller din hand.
Herregud.
Vadå, vad är det?
Det är färg.
Det är bara röd färg.
Där ser du, du har inte dödat nån.
Varför har jag minnet av att jag knivhögg henne?
"Titta på mig. Jag är så snygg."
Perfekt ansikte, perfekt kropp, perfekt liv.
Jag högg inte henne, jag högg en tavla.
Jag har inte dödat nån.
Självklart inte.
Men de hittade min palettkniv bredvid hennes kropp.
-Med mina fingeravtryck på. -Det måste gå att förklara.
-Nån kunde ha tagit kniven från huset. -Vem då?
Kan nån ha kommit in utan din vetskap?
VEM SOM HELST KAN BLI KONSTNÄR
Herregud!
Anna?
Buell har bott här uppe.
Va?
Jag visste att jag hörde ljud. Det var för fan Buell.
Gode gud.
Douglas, finns det nåt om Buell som du inte har berättat…
…när du anlitade honom för att laga vår brevlåda för alla år sen?
-Vadå? -Om hans förflutna.
-Hur blev han vår alltiallo? -Han var min patient.
-Din patient? -Ja, min första.
Jag rehabiliterade honom och fick honom utsläppt i förtid.
Varifrån?
Delstatssjukhuset. Han var psykiskt störd.
Vad hade han gjort?
Han hade dödat hela sin familj med hammare.
Varför har du inte berättat det här förut?
-Då hade du inte velat anställa honom. -Det hade jag inte!
-Vi behövde få brevlådan lagad. -Den är fortfarande inte lagad!
-Va? -Buell gjorde det. Han dödade henne.
Han måste ha tagit min palettkniv, men han hade handskar.
Därför är mina fingeravtryck kvar.
Anna, var är Buell nu?
Jag vet inte.
Hör på, du måste därifrån.
Stick därifrån!
Buell!
Nej!
Undertexter: Dann Ling