‎UN SERIAL NETFLIX
‎Stai jos!
‎Am avut o discuție interesantă ‎cu vecina ta, Carol Sullivan.
‎Ai amenințat-o cu un cuțit?
‎Dumnezeule!
‎Nu, îmi spălam pensulele. ‎Uitasem că o aveam în mână.
‎Credeam că ne hărțuiește meșterul.
‎A fost neînțelegere și mi-am cerut scuze.
‎Ce e asta? De ce scrii?
‎A mai zis că te-a văzut vorbind ‎cu Chastity în ziua crimei.
‎- Parcă n-o știai. ‎- N-o știam!
‎O cunoscusem cu o zi înainte.
‎Carol a zis că a văzut
‎o confruntare între tine și Chastity.
‎A spus că ai sărit din mașină,
‎lăsând-o în mijlocul străzii,
‎năpustindu-te la ea?
‎Doamne! Ce face femeia aia? ‎Stă la fereastră toată ziua?
‎Despre ce ai vorbit cu Chastity?
‎Arunca niște carioci ‎pe care i le dădusem fiicei lui Neil.
‎Nu-i plăcea cum miroseau.
‎E o nebunie! ‎N-aș ucide pe cineva pentru carioci!
‎Pentru ce ai ucide?
‎Bună!
‎O să-ți iau amprentele azi.
‎Știi cum se face asta?
‎Nu.
‎O să-ți pun degetele date cu cerneală
‎pe cartonul ăsta pentru amprente.
‎O să vreau să-mi dai mâna dreaptă
‎și o să încep cu degetul drept.
‎N-o să împingem degetul direct.
‎O să-l rulăm.
‎Dacă l-am împinge, n-ar ieși bine.
‎Îl vom rula foarte ușor.
‎Bine. Începem.
‎Bine. Nu. O să…
‎Doamnă, vreau să-l rulez ușor.
‎Așa!
‎Mi se pare mai ușor ‎să amprentez oamenii la autopsii,
‎fiindcă, de multe ori, cei în viață ‎încearcă să te ajute prea mult.
‎Trecem la numărul șase.
‎E degetul stâng.
‎Cum îți e ziua?
‎Bună.
‎Bine. Atât îmi trebuie.
‎Noapte bună!
‎Gata? Pot să plec?
‎De ce flori?
‎- Poftim? ‎- Pictezi flori. De ce?
‎Despre asta vrei să vorbim?
‎Am văzut tablourile din casa ta.
‎Sunt frumoase.
‎Ești foarte talentată.
‎Mulțumesc.
‎Nu vrei să-mi spui?
‎Bine. N-am pictat mereu flori.
‎La început,
‎am pictat peisaje, bărci cu pânze,
‎chestii preferate de turiști.
‎Eram artistul înfometat, ‎care abia se descurca.
‎Primul meu tablou ‎cu orice fel de succes a fost un accident.
‎Mă plictiseam într-o zi. ‎Mi-am pictat câinele drept Mona Lisa.
‎Lumea l-a adorat.
‎Am început să primesc multe comenzi.
‎M-am transformat într-un atelier
‎de pus câinii oamenilor în capodopere.
‎Dar începusem să fiu epuizată
‎și am renunțat la pictură…
‎până am rămas însărcinată cu Elizabeth
‎Travaliul se anunța timpuriu
‎și m-au pus să mă odihnesc la pat.
‎Într-o zi, asistenta mi-a adus ‎cel mai frumos buchet de flori.
‎M-am uitat la el și am simțit o pasiune
‎care se aprindea în mine ‎și pe care n-o mai simțisem.
‎Am știut că trebuie să le pictez.
‎Soțul meu și meșterul nostru, Buell,
‎mi-au făcut un șevalet personalizat, ‎ca să pot picta din pat.
‎Nu m-am simțit niciodată ‎așa de captivată de o temă.
‎Avea legătură cu frumusețea lor fragilă,
‎atât de delicată, dar destul de curajoasă ‎încât să se deschidă
‎într-o lume care poate fi atât de dură!
‎În următoarele trei luni, în acel pat, ‎n-am făcut decât să pictez‎…
‎Și au fost ‎cele mai reușite lucrări ale mele‎…
‎până a apărut Elizabeth.
‎Sigur, n-am mai pictat când…
‎Când a murit Elizabeth.
‎Cred că ți-a fost foarte greu ‎să-ți pierzi fiica.
‎Eu aș fi fost atât de furioasă!
‎Bună încercare!
‎Crezi că mă păcălești să zic că eram ‎așa furioasă încât am ucis pe cineva?
‎Nu vreau să te păcălesc, Anna!
‎Dacă ți-ar fi mai confortabil ‎cu un avocat…
‎N-am nevoie de avocat!
‎N-am nimic de ascuns! N-am făcut nimic!
‎Poate că nu-ți amintești?
‎- Ce înseamnă asta? ‎- Vreau să asculți ceva.
‎911. Ce urgență aveți?
‎E o crimă! O femeie a fost ucisă!
‎Canterbury Hill, nr. 406! Grăbiți-vă!
‎Dnă, mai încet! Puteți repeta adresa?
‎Str. Canterbury, nr. 406…
‎Nu! Stați! Asta e adresa mea. 40…
‎407! Canter…
‎Nu vorbești ca un om întreg la minte.
‎E o nebunie! N-aș face rău nimănui!
‎Cred că tu crezi asta.
‎A existat un caz ‎acum câțiva ani, în Rockport.
‎Un bărbat și-a ucis soția de 33 de ani.
‎Fusese mereu blând cu ea.
‎Într-o noapte, din senin,
‎s-a rostogolit în pat, a luat lampa ‎și a lovit-o până i-a spart craniul!
‎Luase somnifere, le amestecase cu alcool.
‎S-a trezit a doua zi.
‎Nu știa că el o făcuse.
‎Dnă detectiv Lane?
‎Vin imediat.
‎Dră Whitaker, ridicați-vă, vă rog!
‎Cu fața la perete.
‎- Ce se întâmplă? ‎- Mâinile la spate!
‎Ce se întâmplă?
‎Amprentele s-au potrivit.
‎Anna Whitaker, ești arestată ‎pentru uciderea lui Chastity Linkous.
‎- Nu… ‎- Ai dreptul să nu spui nimic.
‎Detectiv Lane!
‎Tot ce spui poate fi și va fi folosit ‎împotriva ta la tribunal.
‎Pune-ți hainele în geantă!
‎Pune-ți toate bijuteriile aici!
‎Douglas?
‎Ia-mă de mână!
‎Ce faci aici?
‎E-n regulă. Vino cu mine!
‎Ce se întâmplă?
‎Încă puțin!
‎O nuntă?
‎O a doua șansă a iubirii.
‎Douglas, așteaptă!
‎Stai!
‎POLIȚIA
‎Cât mă bucur să te văd!
‎Mulțumesc mult!
‎Promite-mi că n-o să fugi din țară, ‎fiindcă voi fi datoare 500.000 de dolari.
‎Nu vreau să fug decât în pat.
‎- Tu ai făcut-o? ‎- Sloane! Nu! Doamne!
‎- Poți să-mi spui, Anna. ‎- N-am ce spune!
‎Îmi datorezi o explicație.
‎A trebuit să fac un împrumut!
‎Și eu aș vrea o explicație, ‎pentru că nimic nu se leagă!
‎Erai obsedată de familia aia!
‎- Erai obsedată de femeia aia! ‎- Și am ucis-o?
‎- Amprentele tale erau pe arma crimei. ‎- Sloane, mă cunoști!
‎S-au întâmplat multe! Ai suferit mult!
‎Sufăr ca naiba acum ‎și mi-ar prinde bine o prietenă.
‎Sunt prietena ta.
‎Adevărul e că, dacă mi-ai cere, ‎te-aș duce în Mexic!
‎Acum!
‎Sunt nevinovată, Sloane.
‎N-am de ce să fug.
‎Stau cu tine diseară?
‎Nu, o să fiu bine.
‎Nu te cred.
‎Da, nimeni nu mă crede.
‎Dumnezeule!
‎Sloane, sunt bine… Neil!
‎Am văzut poliția de dimineață ‎căutându-ți prin casă.
‎Am vorbit cu ei.
‎- Ești acuzată de crimă? ‎- N-am făcut…
‎Am venit ca să-ți arăt ceva.
‎Dacă te mai apropii de Emma sau de mine,
‎o voi folosi.
‎La naiba!
‎Ce dracu' e acolo?
‎PSIHIATRU
‎- Alo? ‎- Vreau să vorbim!
‎- Nu pot. Sunt cu un pacient. ‎- Cred că am ucis pe cineva!
‎Sunt acuzată de crimă și e sânge în pod.
‎- Mai rar. ‎- Nu-mi spune asta!
‎Te-am mințit.
‎Am băut și am luat pastilele ‎pe care mi le-ai prescris.
‎Poate că am făcut-o și nu-mi amintesc.
‎- N-are logică ce spui. ‎- Adică, avea viața pe care mi-o doream.
‎Viața pe care am avut-o cândva.
‎Cine?
‎Femeia din casa de vizavi!
‎Respiră!
‎Cred că am ucis-o.
‎Adică, e sânge în pod.
‎Dacă am ucis mulți oameni?
‎Anna, te cunosc cel mai bine.
‎Nu ești ucigașă, ‎iar eu nu sunt doar psihiatru.
‎Am fost soțul tău.
‎Am ucis-o pe fiica noastră, nu?
‎- Despre ce vorbești? ‎- Nu voiai s-o iei cu tine.
‎Nici nu știai
‎că era ziua de vizită până nu ți-am zis.
‎Din cauza mea a murit Elizabeth.
‎Anna, încetează!
‎Eu am lăsat-o singură în camera aia.
‎Dacă e vina cuiva, e a mea.
‎Îți făceai treaba, Douglas.
‎Treaba mea era ‎s-o protejez pe fiica noastră.
‎Am dat greș.
‎Nu e vina ta.
‎E clar că nu e vina ta.
‎Poate că nu e vina nimănui, ‎în afară de a lui Mike Masacru.
‎Poate pe el ar trebui ‎să-l urâm, nu pe noi.
‎Nu unul pe altul.
‎Nu te-aș putea urî, Anna.
‎Chiar dacă eu ne-am distrus căsnicia?
‎Te-am exclus.
‎Nu poți exclude pe cineva ‎a cărui ușă e deja închisă.
‎Nu mai știam cum să iubesc.
‎După toate diplomele luate, ‎habar n-aveam cum să mă descurc.
‎Anna, ești în pod acum?
‎Nu.
‎Bine, o să urci acolo.
‎Bine.
‎Douglas, mi-e frică.
‎Nu-ți fie frică! Sunt chiar aici.
‎Sângele…
‎Poți înfrunta orice ar fi acolo. ‎Îți sunt alături.
‎Poți s-o faci, Anna.
‎Bine.
‎Imaginează-ți că te țin de mână.
‎Doamne!
‎Dumnezeule!
‎Ce? Ce e?
‎E vopsea.
‎E doar vopsea roșie.
‎Vezi? N-ai ucis pe nimeni.
‎Atunci, de ce am amintirea…
‎Amintirea în care eu o înjunghii?
‎„Uită-te la mine! Ce drăguță sunt!”
‎Fața perfectă, corpul perfect,
‎viața perfectă!
‎N-am înjunghiat-o.
‎Am înjunghiat un tablou.
‎N-am omorât pe nimeni.
‎Bineînțeles că nu.
‎Dar mi-au găsit spatula lângă cadavrul ei.
‎E cu amprentele mele pe ea.
‎Există o explicație.
‎Cineva putea lua spatula din casă.
‎Cine?
‎Putea intra cineva în casă ‎fără să știi?
‎ORICINE POATE FI ARTIST
‎Doamne!
‎Anna?
‎Buell locuiește aici!
‎Poftim?
‎Știam că aud zgomote! ‎Era Buell, fir-ar să fie!
‎Doamne!
‎Douglas, știi ceva ‎despre Buell și nu mi-ai spus
‎când l-ai angajat să ne repare ‎cutia poștală, acum mulți ani?
‎- Ce? ‎- Ceva din trecutul lui.
‎Cum a ajuns meșterul nostru?
‎Mi-a fost pacient.
‎- Pacient? ‎- Primul meu pacient.
‎L-am făcut bine ‎și a fost eliberat devreme.
‎De unde?
‎De la ospiciu. ‎Fusese găsit criminal nebun.
‎Ce a făcut?
‎Și-a ucis întreaga familie cu un ciocan.
‎De ce nu mi-ai spus înainte să-l aduci?
‎Credeam că nu-l vei mai accepta.
‎Nu l-aș fi acceptat!
‎Cutia poștală trebuia reparată.
‎Tot nu e reparată!
‎- Ce? ‎- Buell a făcut-o.
‎A ucis-o.
‎Cred că mi-a luat o spatulă,
‎dar purta mănuși. ‎De asta au găsit amprentele mele!
‎Anna, unde e Buell acum?
‎Nu știu.
‎Ascultă-mă! Vreau să pleci de acolo.
‎Pleacă naibii de acolo!
‎Buell!
‎Nu!
‎Subtitrarea: Daniel Onea