‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- רוטב פטריות, אריזה משפחתית -‬
‫בעלי נהג לומר שיש לי דמיון פעיל מדי.‬
‫שאני שותה יותר מדי.‬
‫שאני לא מסוגלת להרפות מהעבר.‬
‫שאני מכינה תוכניות ומבטלת אותן.‬
‫שאני יוצאת בלי מעיל אבל מתלוננת שקר לי.‬
‫שאני מדברת לפעמים במבטא בריטי‬
‫למרות שאני לא בריטית.‬
‫הוא צודק. לגבי הכול.‬
‫בגלל זה הוא עזב אותי.‬
‫שיט.‬
‫אליזבת.‬
‫חומד, נאחר לבית הספר.‬
‫- מדיסון -‬
‫אנחנו מספרים לילדים המון שקרים.‬
‫לא לדאוג,‬
‫לא לפחד,‬
‫לא להאמין במפלצות.‬
‫אבל למה אנחנו לא מספרים להם את האמת?‬
‫יש מפלצות.‬
‫הן רק לא מתחת למיטה.‬
‫אנה.‬
‫היי, קרול.‬
‫מה שלומך?‬
‫טוב.‬
‫כן?‬
‫הזמן ברח לי הבוקר.‬
‫מארק אמר שלא חזרת אליו לאשר.‬
‫את הדייט הערב.‬
‫כן, אני לא בטוחה שזה יסתדר הערב.‬
‫אנה, את לא יכולה לבטל באותו יום.‬
‫הוא לקוח חשוב של סקוט.‬
‫חוץ מזה, עברו שלוש שנים.‬
‫בשלב כלשהו חייבים לחזור לחיים, נכון?‬
‫אני יודעת שכן, אבל… אני לא יודעת איך.‬
‫את לובשת שמלה ומתאפרת.‬
‫את חמודה מכדי להיות עצובה לנצח.‬
‫טוב, אז תעשי את זה?‬
‫כן, קרול, אעשה את זה.‬ ‫-יופי. אגיד לסקוט להודיע לו.‬
‫תגיד למארק שאנה מגיעה. נקודה.‬
‫בנוסף, החולצות שלך במכונית שלי.‬
‫לקחת אותן לניקוי או מה? סימן שאלה.‬
‫מה עם תיבת הדואר, ביול?‬
‫מתקדמים, מיס אנה.‬
‫היא מורכבת אבל נצליח, אל דאגה.‬
‫- דאגלס ויטקר, אונ' טאפטס, ביה"ס לרפואה -‬
‫אותן ארבע תמונות.‬
‫טוב, לפחות אני לא היחידה שלא חזרה לחיים.‬
‫היינו כל כך מאושרים פעם.‬
‫חבר'ה, יש לכם ארגז שכתוב עליו "אמה"?‬
‫כן, מעולה.‬
‫אוקיי.‬
‫צריך להיזהר.‬
‫אוקיי.‬
‫אין רעיה?‬
‫היי. הגעתם לבית משפחת ויטקר.‬
‫אנה בננה, זו סלואן.‬
‫אני לא יודעת אם תקשיבי לזה בכלל‬ ‫אבל תיבת הדואר שלך מלאה‬
‫ולא שמעתי ממך כבר כמה ימים.‬
‫אני דואגת קצת.‬ ‫אני יודעת שאמרת לי לא לדאוג,‬
‫אז אני לא אדאג.‬
‫אבל תחזרי אליי, אחרת אדאג בהחלט.‬
‫עכשיו לחלק המעצבן בהודעה.‬
‫אני יודעת שאמרת לי מיליון פעם‬ ‫שהפסקת לצייר,‬
‫ואת יכולה לגמרי לסרב,‬
‫אבל יש לי תערוכה בקרוב‬ ‫ואני זקוקה לאחת היצירות שלך.‬
‫לא זקוקה, רוצה.‬
‫אבל גם זקוקה. אבל גם, בלי לחץ.‬
‫אבל גם, בבקשה?‬
‫טוב, אני שונאת את עצמי. אוהבת אותך.‬
‫תחזרי אליי.‬
‫הייתי כל כך מוכשרת פעם.‬
‫איך אני נראית?‬
‫נראה לך שקרול תאשר?‬
‫אני יודעת.‬
‫גם אני הייתי רוצה‬ ‫להישאר בפיג'מה בבית איתך.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫תוכלי לפחות לתת לי נשיקה לפני שאלך?‬
‫אני לא יכולה.‬
‫למה לא?‬
‫כי אני מתה.‬
‫- אליזבת -‬
‫איך זה שאני כל הזמן שוכחת?‬
‫כשהעבר נוכח כל כך בהווה,‬
‫איך יכול להיות עתיד?‬
‫לא יכול להיות.‬
‫את פשוט תקועה בהווה עם העבר שלך.‬
‫- תא קולי, קרול -‬
‫אלוהים, אני לא מאמינה שהברזת למארק.‬
‫זה ממש פוגע בסקוט, אנה. את אפילו לא…‬
‫- טובים השניים -‬
‫אתה לא רציני.‬
‫הלו?‬
‫אני צריכה משקה מחורבן.‬
‫לא מתויג.‬
‫שיט.‬
‫היי.‬ ‫-אלו בשבילך.‬
‫אלוהים.‬
‫הם משגעים. תודה.‬
‫אני מצטער, הם לא ממני.‬
‫הם הגיעו לפני זמן מה. הם עמדו בשמש, אז…‬
‫נכון. אני יודעת.‬
‫לכן הודיתי לך על שהודעת לי שהם כאן.‬
‫לכן אמרתי, "תודה".‬
‫אני ניל. בדיוק עברנו לבית ממול.‬
‫באמת?‬
‫אני אנה.‬
‫טוב, תיהני מהפרחים שלך.‬
‫אוקיי.‬
‫יפה מאוד.‬
‫- למקרה שיתעורר בך חשק אמנותי,‬ ‫הנה השראה קטנה. סלואן -‬
‫מה עוד אני יכולה לספר?‬
‫יש לנו שכנים חדשים.‬
‫אבא וילדה קטנה.‬
‫היא בגילך בערך.‬
‫או בגיל שהיית בו כש…‬
‫טוב, אני צריכה ללכת.‬
‫נתראה מחר. אני אוהבת אותך.‬
‫- אליזבת הופ ויטקר -‬
‫- לו אהבה הייתה יכולה להציל אותך,‬ ‫היית חיה לנצח -‬
‫היי.‬
‫את בטח השכנה החדשה שלי.‬
‫אני אנה.‬
‫קוראים לי אמה.‬
‫מה יש לך שם?‬
‫אני מוכרת חטיפי שוקולד לביה"ס החדש.‬
‫אני מנסה למכור כמה שיותר‬ ‫כדי שהילדים האחרים יאהבו אותי.‬
‫אז אולי חמש אריזות?‬
‫זה 50 דולר.‬
‫חמישים דולר, בסדר.‬
‫חכי כאן. אעלה להביא את פנקס הצ'קים שלי.‬
‫קראת כנראה את המחשבות שלי‬ ‫כי בדיוק התחשק לי שוקולד.‬
‫אוקיי.‬
‫אז מה דעתך על הבית החדש שלך?‬
‫אבא שלי אומר שהמטבח קטן מדי.‬
‫באמת?‬
‫אבא שלך טבח טוב?‬
‫פחות משאימא שלי הייתה.‬
‫היא מתה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אגיד לך מה אעשה.‬
‫אביא לך תבשיל עוף טעים לארוחת הערב.‬
‫באמת?‬
‫לרשום לפקודת בית הספר שלך?‬ ‫-כן.‬
‫בית הספר היסודי מדיסון.‬
‫זה היה בית הספר של אליזבת.‬
‫מי זו אליזבת?‬
‫מישהי מיוחדת מאוד.‬
‫בדיוק כמוך.‬
‫איזה סוג את רוצה?‬
‫יש לך משהו עם שקדים?‬
‫הגברת מהבית הסמוך קנתה את כל השקדים.‬
‫היא לא נחמדה?‬
‫לא, היא נחמדה.‬
‫היא לא נראתה נחמדה.‬
‫מצאת חן בעיניי.‬
‫למה אני כל הזמן שוכחת את זה?‬
‫היי. את בסדר?‬
‫את בסדר?‬
‫כן, אני בסדר. אלוהים, אני ממש מצטערת.‬
‫את רוצה שאתקשר למישהו?‬ ‫-לא.‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫אני רק… נבוכה.‬
‫זה בגלל…‬
‫האומברופוביה המטופשת שלי.‬
‫פחד מגשם.‬
‫ניסיתי להביא לכם תבשיל.‬
‫לא היית חייבת.‬
‫אבל האמת שזה בטח היה משמח את אמה.‬
‫נראה לי שהיא אהבה יותר‬ ‫את הבישול של אימא שלה.‬
‫כן, היא אמרה לי‬
‫שאשתך נפטרה.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫זאת הייתה תאונה טרגית.‬
‫היינו בבית שלנו ליד האגם,‬
‫והיא טבעה.‬
‫אמה ראתה איך זה קרה.‬
‫זה נורא.‬
‫כן.‬
‫הבת שלי מתה‬
‫לפני שלוש שנים.‬
‫אלוהים.‬
‫אלו יפים.‬
‫תודה.‬
‫סליחה… את ציירת אותם?‬
‫אשתי אהבה מאוד אמנות.‬
‫היא למדה קדרות מאז ומתמיד,‬
‫אבל היא לא הייתה מקצוענית, כמוך.‬
‫לא ציירתי כבר הרבה זמן.‬
‫כן, טוב,‬
‫האבל יכול להסיט דברים ממסלולם.‬
‫כן.‬
‫רוצה כוס קפה?‬ ‫-לא, מוטב שאחזור לאמה.‬
‫נכון.‬
‫אבל אשמח לעשות זאת בפעם אחרת.‬
‫מעולה.‬
‫אני ממש מודה לך.‬
‫את בטוחה שתהיי בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫יופי.‬ ‫-כן.‬
‫ואני מבטיחה להביא תבשיל אחר.‬
‫רק אם את מתעקשת.‬
‫תקשיבי, אנחנו ממש ממול,‬
‫אז אם תצטרכי משהו…‬
‫תודה.‬
‫אולי העצה הזאת לא במקום.‬
‫את צריכה לחזור לצייר.‬
‫את טובה מדי.‬
‫טוב.‬
‫אלוהים.‬
‫יש המון שכבות בתבשילים,‬
‫בדיוק כמו שיש המון שכבות באדם.‬
‫אבל כדי להתחבר למישהו,‬
‫צריך להסכים לקלף את השכבות האלו‬
‫ולהראות מה יש בפנים באמת.‬
‫היי.‬
‫תבשיל.‬
‫אמרתי לך שאכין.‬
‫את נראית יפה.‬ ‫-באמת?‬
‫שלום, אנה.‬ ‫-היי.‬
‫באמת הבאת תבשיל נוסף?‬
‫לא. ראיתי שהשאירו אותו כאן‬
‫והוא עמד בשמש, אז…‬
‫בצחוק. הכנתי אותו.‬
‫אני מקווה שתיהנו ממנו.‬
‫את…‬
‫רוצה להצטרף אלינו?‬
‫פתחתי בקבוק יין.‬ ‫אני לא יודע אם את אוהבת יין.‬
‫אני אוהבת יין.‬
‫מעולה. היכנסי.‬
‫אבא, הכיתה שלי יוצאת לטיול.‬
‫אתה יכול לבוא כמלווה?‬
‫מה נראה לך?‬
‫אמה, שכחתי לספר לך.‬
‫אנה היא אמנית.‬
‫להראות לך ציור שלי?‬
‫כן, בבקשה.‬
‫תוכלי להביא את אישור היציאה?‬ ‫-כן, אביא אותו.‬
‫אימא שלה הייתה מלווה בכל הטיולים,‬
‫אז אני מקפיד לעשות זאת.‬
‫ברור שאתה עושה עבודה נהדרת איתה.‬
‫אני משתדל.‬
‫טוב, אישור יציאה אחד,‬
‫והברווז שלי.‬
‫אמה, זה נהדר.‬ ‫-תודה.‬
‫ברווזים הם החיה האהובה עליי.‬
‫רציתי שזה יהיה ירוק בהיר יותר,‬
‫אבל אין בצבעים שלי ירוק בהיר.‬
‫עכשיו אני חושב שהגיעה שעת השינה של מישהי.‬
‫לא.‬
‫כן.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫כדאי שגם אני אלך.‬
‫תוכל להקריא לי?‬ ‫-בטח.‬
‫אשטוף את הכלים וניפגש למעלה.‬
‫זה ייקח נצח.‬
‫אמה…‬ ‫-אני יכולה להקריא לך.‬
‫זאת אומרת, אם זה בסדר.‬
‫בבקשה.‬
‫בטוח שמתאים לך?‬
‫בשמחה.‬
‫יש לך אחת טובה שם.‬ ‫-כן.‬
‫כן, אני בר מזל.‬
‫אני… רחצתי את הכלי שלך.‬
‫לא היית חייב.‬
‫האמת שלא הצלחתי במיוחד, אבל…‬
‫לא הצלחתי להיפטר מזה.‬
‫אני חושבת שזה היה שם מקודם.‬
‫טוב,‬
‫הכלי יפהפה.‬
‫אלוהים, אני ממש מצטער.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫זה בסדר, יש לי עוד.‬
‫זה בסדר. זה לגמרי…‬
‫מוטב שאלך.‬
‫תודה.‬
‫כן.‬
‫על הכול.‬
‫- האישה מעבר לאגם -‬
‫- ניל קולמן, אב לילדה, חשבון פרטי -‬
‫- הגשת בקשה -‬
‫התרגלתי כל כך לסיוטים‬ ‫שכמעט שכחתי איך זה לחלום.‬
‫לחלום על עתיד שלא אהיה בו לבד יותר.‬
‫עתיד שבו אוכל לבטוח במישהו שוב.‬
‫עתיד שמפלצות לא קיימות בו.‬
‫תרגום כתוביות: דנה סבן‬