EN NETFLIX-SERIE
SUPPE FAMILIESTØRRELSE
Min mand sagde altid, at jeg har en overdreven fantasi.
At jeg drikker for meget.
At jeg ikke kan slippe fortiden.
At jeg lægger planer og så aflyser.
At jeg aldrig tager jakke på og så siger, jeg fryser.
At jeg taler med britisk accent,
selvom jeg ikke er brite.
Han har ret i det hele.
Derfor forlod han mig.
Pis!
Elizabeth!
Skat, du kommer for sent i skole.
Vi fortæller børn så mange løgne.
"Bare rolig."
"Vær ikke bange."
"Tro ikke på uhyrer."
Hvorfor siger vi ikke sandheden?
Uhyrer findes.
Bare ikke under sengen.
Anna.
Hej, Carol.
Hvordan går det?
Godt.
Okay?
Tiden løb fra mig.
Mark siger, du ikke har ringet.
Om det i aften.
Jeg tror altså ikke, det går i aften.
Du kan ikke aflyse. Han er en af Scotts største kunder.
Og det er tre år siden.
På et tidspunkt skal du jo videre, ikke?
Ja, det ved jeg, men jeg ved ikke hvordan.
Du tager en kjole på og lægger makeup.
Du er for sød til at være trist.
Okay, kommer du så?
-Ja, Carol, okay. -Fint, jeg underretter Scott.
Fortæl Mark, Anna kommer. Punktum. Dine skjorter ligger i min bil.
Skal de på vaskeriet? Spørgsmålstegn.
Er postkassen klar?
Næsten, fru Anna.
Den driller, men vi er der næsten.
De samme fire billeder.
Jeg er ikke den eneste, der ikke er kommet videre.
Vi var så lykkelige engang.
Har I en kasse med "Emma"?
Alle tiders.
Okay.
Vi må være forsigtige.
Værsgo.
Ingen kone?
Hej. Du har ringet til familien Whitaker.
Anna Banana, det er Sloane.
Ved ikke, om du hører det her, men din mailboks er fuld.
Jeg har ikke hørt fra dig, så jeg er lidt bekymret. Det måtte jeg jo ikke være,
så ingen bekymringer.
Men ring, ellers bekymrer jeg mig.
Nu til det mere irriterende.
Du har sagt 117 gange, at du ikke maler længere,
og du kan bare sige nej,
men jeg har brug for et af dine værker til en udstilling.
Jeg må altså have det. Men jeg har også brug for det. Uden pres.
Men vær nu sød, ikke?
Jeg hader mig selv. Jeg elsker dig.
Ring tilbage.
Jeg var så talentfuld engang.
Hvad synes du?
Tror du, Carol kan lide den?
Ved det godt.
Bare jeg var i pyjamas og kunne være hos dig i aften.
Jeg elsker dig.
Giver du mig et kys, før jeg går?
Det kan jeg ikke.
Hvorfor ikke?
Fordi jeg er død.
Hvorfor glemmer jeg det?
Når ens fortid er så nærværende, hvordan kan der så være en fremtid?
Det kan der ikke. Man hænger bare fast i nutiden med sin fortid.
TALEBESKED CAROL
Gud, jeg kan ikke tro, at du lige brændte Mark af.
Det er skidt for Scott, Anna. Du gør dig ingen…
# 2ERBEDREEND1
Det er da løgn.
Hallo?
Jeg må sgu have en drink.
Ikke tagget.
Åh, pis.
Hej.
De er til dig.
Du godeste.
De er smukke. Tak.
Undskyld, de er ikke fra mig.
De blev leveret for lidt siden. De stod i solen, så…
Det ved jeg godt.
Det var det, jeg sagde tak for, at du sagde, de stod herude.
Derfor sagde jeg tak.
Jeg hedder Neil. Vi er lige flyttet ind overfor.
Er I?
Jeg hedder Anna.
Nå, men nyd dine blomster.
Okay.
Meget smukke.
HER ER LIDT INSPIRATION, SKULLE DU VÆRE I KUNSTNERHUMØR, XO SLOANE
Hvad kan jeg ellers sige?
Vi har fået nye naboer.
En far og hans lille pige.
Hun er på din alder.
Eller den alder, du var i, da du…
Okay, jeg må af sted.
Ses i morgen. Elsker dig.
HAVDE KÆRLIGHED KUNNET REDDE DIG HAVDE DU LEVET FOR EVIGT
Hej.
Du må være min nye nabo.
Jeg hedder Anna.
Jeg hedder Emma.
Hvad har du der?
Jeg sælger chokolade for skolen.
Jeg prøver at sælge så meget, jeg kan, så de andre børn kan lide mig.
Hvad med fem æsker?
-Det er 50 dollars. -Halvtreds dollars, okay.
Bliv her. Jeg henter lige mit checkhæfte.
Du må have læst mine tanker, for jeg havde sådan lyst til chokolade.
Okay…
Hvad synes du om dit nye hjem?
Min far siger, køkkenet er for lille.
Virkelig?
Er din far en god kok?
Ikke så god som min mor var.
Hun døde.
Det gør mig ondt.
Ved du, hvad jeg gør?
Jeg kommer over med en lækker kyllingeret i aften.
Virkelig?
-Skriver jeg checken ud til skolen? -Ja.
Madison Grundskole.
Det var Elizabeths skole.
Hvem er Elizabeth?
En helt særlig lille pige.
Ligesom dig.
Hvad slags vil du have?
Har du noget med mandler?
Åh, damen ved siden af os købte alle dem med mandler.
Er hun ikke sød?
Jo da, hun er sød.
Hun virkede ikke sød.
Jeg kan lide dig.
Hvorfor glemmer jeg det altid?
Halløj. Er du okay?
Er du okay?
Ja, jeg er okay. Du godeste, jeg beklager virkelig.
-Skal jeg ringe til nogen? -Nej.
Nej tak.
Jeg er bare så flov.
Det er min dumme ombrofobi.
Regnskræk.
Jeg var på vej med en ovnret.
Det behøvede du ikke.
Selvom Emma ville have elsket det.
Hun savner sådan sin mors mad.
Ja, hun fortalte mig…
…at din kone døde.
Gjorde hun?
Ja.
Det var en tragisk ulykke.
Vi var oppe i vores hus ved søen,
og hun druknede.
Emma så det hele.
Det er frygteligt.
Ja.
Min datter døde…
…for tre år siden.
Du godeste.
Smukke malerier.
Tak.
Undskyld. Vent, har du malet dem?
Hold da op.
Min kone var vild med kunst.
Hun gik til alle mulige keramikkurser,
men hun var slet ikke professionel som dig.
Jeg har ikke malet længe.
Nej…
Sorg kan virke lammende.
Ja.
-Hvad med lidt kaffe? -Jeg må tilbage til Emma.
Naturligvis.
Men gerne en anden gang.
Storartet.
Jeg kan ikke takke dig nok.
-Er du helt okay? -Jo.
-Godt. -Ja.
-Og jeg kommer med en anden ovnret. -Hvis du insisterer.
Og vi bor lige overfor, hvis du får brug for noget.
Tak.
Du har ikke bedt om råd, men…
Du burde male igen.
Du er for god.
Okay.
Åh, du godeste.
Der er så mange lag i en ovnret;
det er ligesom med mennesker. Men for at komme i kontakt med nogen
må man være villig til at fjerne de lag
og vise dem, hvad der er indeni.
Hej.
En ovnret.
Jeg sagde det jo.
-Du ser godt ud. -Gør jeg?
-Hej, Anne. -Hej.
Kommer du med en ny ovnret?
Nej. Jeg så, den var blevet leveret,
og den stod ude i solen. Så…
Det er bare sjov.
Håber, I nyder den.
Vil du…
Vil du spise med?
Jeg har en flaske vin. Hvis du kan lide vin.
Det kan jeg.
Storartet. Kom ind.
Far, min klasse skal på udflugt.
Kan du være ledsager?
Hvad tror du?
Åh, Emma, jeg glemte det helt.
Anna er kunstner.
-Vil du se en tegning, jeg har lavet? -Ja, tak.
-Henter du forældresedlen? -Det skal jeg nok.
Hendes mor tog med på udflugterne, så jeg prøver også at gøre det.
Du gør det rigtig godt med hende.
Jeg prøver.
Okay, en forældreseddel,
og min and.
-Emma, den er fantastisk. -Tak.
Ænder er mine yndlingsdyr.
Det her skulle have været mere lysegrønt, men jeg har ingen lysegrønne tusser.
Jeg tror, det er nogens sengetid.
Nej.
-Jo. -Det er okay.
Jeg må også hjem.
-Læser du for mig? -Ja.
Jeg vasker lige op. Vi ses ovenpå.
-Det tager en evighed. -Emma…
Jeg kan læse for dig
Hvis det er okay.
Må hun ikke nok?
Er du sikker?
Det vil jeg gerne.
-Du har en god datter. -Ja. Jeg er ret heldig.
Jeg har vasket dit ovnfaste fad.
Det behøvede du ikke.
Det lykkedes altså ikke så godt.
Jeg kunne ikke få det der af.
Jeg tror, det allerede var der.
Det er et flot fad.
-Det må du undskylde. -Det er okay.
Jeg har flere.
Det er fint. Det er helt oka…
Jeg må hellere gå.
Jamen, tak.
Okay.
For alt.
KVINDEN PÅ DEN ANDEN SIDE AF SØEN
NEIL COLEMAN - FAR TIL PIGE PRIVAT KONTO
ANMODNING SENDT
Jeg er så vant til mareridt, at jeg har glemt, hvordan det er at drømme.
At drømme om en fremtid, hvor jeg ikke længere er alene.
En fremtid, hvor jeg atter kan stole på nogen.
En fremtid, hvor uhyrer ikke findes.
Tekster af: Ulla S. Qvistgaard