Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A NETFLIX BEMUTATJA
Kiakadtam.
Mit gondol, milyen a lányának így látni önt?
Diego, el kéne gondolkoznia azon,
hogy azért hoztunk bizonyos döntéseket, mert a viselkedése kihat a lányára.
A válása óta minden állást elveszít.
Ha az a fickó nem rakja arrébb a lisztet, amit mondtam is neki…
Csináltam a dolgom.
Ő meg folyton arrébb rakta.
Ez olyan…
Mintha maga ide tenné a telefonját, én meg arrébb tenném.
Aztán újra visszatenné.
Én meg újra ide.
Maga itt akarja tartani, mert itt a helye.
De én arrébb teszem.
Azért ez magát is felidegesítené, nem?
Szóval azt mondja, azért viselkedett így,
azért veszítette el a munkáját,
mert valaki mindig arrébb tette a lisztet?
Felfogja, milyen erős volt a reakciója?
Lehet, hogy már amúgy is ki voltam akadva kicsit.
A volt feleségem mindig úgy kezel, mint egy idiótát.
Azt gondolja, nem vagyok jó apa.
Nem kéne ezt gondolnia.
Ide figyeljen!
Nem tudjuk neki megszabni, mit gondoljon.
De sokat segítene,
Diego, ha ön is tenne azért, hogy ne gondolja ezt.
Jól figyeltek?
Ez az egész…
Igen, ez az egész
régen nem lett volna lehetséges.
De most…
Most…
Most már igen.
Igen, helló!
Meséltem, hogy tegnap buliban voltam, ugye?
Beledobtak a medencébe ruhástól.
És a telóm?
Semmi baja.
Még mindig működik.
Az új Z6.
Amazing is nothing!
Gyerünk, vegyük komolyan!
Tudjátok, az mit jelent? Amit mondasz, azt meg is kell csinálnod.
Nem jött a futár. Hogy jut el a kenyér a pékségbe?
Kész kellett volna lennie. Nem csináltad meg.
Úgysem jutott volna el.
De nem is volt kész a kenyér.
- Baszd meg! - Nem érti.
Azt hiszed, én döntök, hogy megcsinálom-e? Mi csak dublőrök vagyunk.
Kapd be, te pöcs!
Susanna, nyugodjon meg!
Armando, hallgatjuk.
Menjetek Pápua-Guineába, ha nem hisztek nekem! Ők ott szabadok.
Mi csak a dublőrjeik vagyunk.
Az igazi énünk ott van.
De ez jól van így.
Az a fontos, hogy ezt elfogadjuk.
Tehát azt mondja, nem érzi magát szabadnak, Armando.
Pedig mi itt semmire nem kényszerítjük.
Persze, hogy nem.
Ez a fogság árnyaltabb formája.
Nem én döntöm el, megcsinálom-e a kenyeret.
Maga is dublőr.
Azt hiszi, eldöntheti, pszichiáter akar-e lenni?
- Érthető, amit mondok? - Clara, értékelnénk a pontosságot.
Baszd meg!
El kellett vinnem az öreglányt orvoshoz.
Még nem fejeztem be.
Egy pillanat, Armando, elnézést!
Nem hiszem, hogy ma be volt osztva, Clara.
Én sem tudtam róla.
Az utolsó percben szoktak hívni, mintha nem lenne más dolgom.
Megtenné, hogy nem eszik a foglalkozás alatt?
Végeztem.
Oké.
Nem ebédeltem, hogy ideérjek.
- Tényleg nem fejeztem be. - Baszd meg!
Miért nézel így rám?
Tudjátok, hogy holnap jövök utoljára.
Visszatérek az életemhez. Kezdődik egy színházi előadásom is.
Igen, mert…
Amúgy ki ez a pasi?
Mit csináltál? Kiverted a parkban?
Milyen volt a foglalkoztatóban?
Jó.
Arra is hagynak időt, hogy munkát keress,
vagy egész nap ott kell lenned?
Majd találok munkát. Nem kell sietnem.
Most hadd nyugodjak meg, jó?
Igen, nyugodj csak meg!
Diego!
Ismered a pingvineket, ugye?
A pingvinek képesek
tízszer olyan erősen üríteni a székletüket, mint az emberek.
Mintha puskából lőnék ki.
De nem direkt csinálják.
A természet mindenről gondoskodott.
Azért lövik ki ilyen messzire, hogy tiszta maradjon a fészkük. Kispriccelik.
Gondold el, hogy épp arra jár egy kis fóka!
És egyszer csak beborítja a szar.
Biztos nagyon ideges lenne.
De az nem lenne helyes.
Nem lenne helyes felidegesítenie magát, mert a pingvint így teremtették.
A pingvinek sosem fognak megváltozni.
Én vagyok a pingvin. A pingvin én vagyok.
- És nem akarok megváltozni. - Azt hiszed, én ezt élvezem?
Figyelj, két férfi nem élhet együtt, hacsak nem egy pár.
Olyanok, mint két fogoly.
Holnap menj, és keress munkát!
Aztán pedig igyekezz nem feldühödni a munkában!
Azok faszfejek voltak, mert csak arra hajtottak,
hogy kirúghassanak.
Persze, valahogy mindig más a faszfej.
De te vagy az igazi faszfej.
Van egy lányod.
De kiakadsz, folyton kirúgnak…
és minden szétesik.
Jó napot!
Szia, drágám!
- Harminc perc, rendben? - Igen, tudom.
Szia!
Ülj ide!
Hogy vagy?
Jól?
Hoztam valamit. Két gyümölcslevet.
Neked barackot, mert az a kedvenced.
Bio,
hogy anyád is örüljön.
És hogy megy az iskola?
Jól.
Jól van.
Apa,
te fogytál.
Igen egy kicsit, de… de…
Megnyugodtam, jól vagyok.
Meglátod, szépen apránként
mindent rendbe fogok hozni.
Mindent.
A Római Törvényszék
Clara Pagani ügyének ismételt vizsgálata után
újabb hat hónap részvételt rendel el a nappali foglalkoztató központban,
ahova korábban kirendelte.
- Mondj valamit! Gyerünk! - Nem.
Az a rohadt Paris volt az.
Mivel ez a börtönbüntetést kiváltó ítélet,
emlékeztetem, hogy kötelező a részvétel
szabadságvesztés terhe mellett.
Az ügy május 6-án kerül felülbírálásra.
De hát nem csináltam semmit!
- Maradj csendben! - Nem tettem semmit.
Nem.
- Bírónő! - Mi az?
Beszélhetnénk egy percet?
- Baleset történt… - Nem léphetünk kapcsolatba.
- Figyeljen! - Menjen!
Az életemről van szó. Kivel beszéljek?
Miért nem hallgat meg? Összefogtak ellenem?
Paris!
Paris, szórakozol velem?
Szar jelentést írtál rólam, és nem mondtad tegnap?
Színésznő vagyok.
Jövő héten kezdődik egy előadásom. Egy turné!
Talán neked kell elmondani a producernek? Megőrjítetek!
Nyugodjon meg!
Azért van itt, mert a tetteinek következményei vannak.
Baleset volt. Nem akartam felgyújtani.
Egy szerencsétlen baleset.
- Pech. - Nem működik együtt.
- Nem követi a programot. - Hat hónap!
Nem kezdeményez.
- Nem ismeri fel a problémát. - Normális vagyok, jó?
Szerencséje, hogy előbb küldtem a jelentést,
mint hogy nagy normálisan letámadta a bírónőt a parkolóban.
Mi az, hogy letámadtam? Már beszélgetni sem lehet?
Clara, hova a faszba megy?
Magának problémája van.
Rendben?
Nem szórakozni jár ide. Nem véletlenül.
Jegyezze meg egyszer és mindenkorra!
Rúgj erősen!
Ez fáj.
- Azt mondta, fáj neki. - Elhozta a röntgent?
Nem.
Biztos ellopta az unokatestvéred, Giacomo.
Elkérem tőle, hogy legközelebb elhozhassuk.
- Jól van. - Felírom.
Anna az egyetlen rendes unokám.
A többi említésre se méltó.
Ússzunk!
Erősen!
Csak lassan!
Lassan!
Baszd meg!
Bocsi!
Megértem őket, mert ötéves volt…
Dugd fel magadnak, te pöcs!
Az unokám ötéves volt, és nem kéne így lennie, de…
Nem láthatom már…
Faszt a seggedbe!
Úgy hiányzik.
Szomorú vagyok, hogy nem láthatom.
És azon kívül, hogy szomorú vagy, mit érzel még?
Szégyellem magam.
Nagyon.
Susanna, ha arra gondolsz, hogy ez a szindrómád miatt van,
és nem szándékos, attól nem érzed jobban magad?
Már hogy érezné? Úgy kezelik, mint egy leprást.
Mióta nem láttad az unokádat?
Hónapok óta?
Évek óta.
- Ez feldühít, Clara? - Persze. Öt éve!
Valaki beteg, és nem segítenek neki, hanem félnek tőle?
Lehet, hogy ez nem félelem.
Talán inkább védeni akarják a gyereket valamitől, amit nem értene?
Susanna, igazad van. Mondd meg nekik, hogy kapják be!
Nem, ez egyáltalán nem jó megoldás.
Elnézést!
Szeretném áthívni ebédre az öregfiúkat a tekeklubból.
Készítenének valami tésztát?
Diego, ön séf, ugye?
Ön szerint megoldható? Megcsinálják?
Persze, hogy megcsináljuk.
Remek! Felhívom őket. Tízen leszünk.
Mindent megtalálnak a konyhában egy carbonarához.
Remek lenne. Később találkozunk. Köszönöm!
Bocsánat, lehetne, hogy…
Kérlek!
Így nem tudok dolgozni. Nincs elég helyem.
Szigorú szabályaim vannak. Így nem tudok dolgozni.
Mondtam, hogy csíkokat, erre kockákat csinál. Kockákat!
Ezek rövid csíkok, nem kockák.
Nézz ide, mielőtt beszólsz!
Gyerünk, öntsed! Ez az.
Baszd meg!
- Megerősítem. - Hagyj benne vizet is!
Tíz idős férfi 78 és 86 év között.
Rendben.
- Kapcsoljuk le! - Várj!
Ne nyúlj semmihez! Mennyi tésztát tettél bele?
800 grammot.
Mondtam, hogy hatszáznál ne legyen több.
Ez túl sok.
Nem, jó így.
Ha a séf úr úgy gondolja…
Látod, túl sok.
Faszt a seggedbe!
Elnézést! Már kettőt elküldtem a picsába.
Csak két bácsika volt a tekeklubból. Nyugi, Susanna!
- Gusztustalan. - Micsoda?
Gusztustalan lett. Nem elég a szósz ennyi tésztára.
- Menj arrébb! - Undorító!
Hagyjatok békén, jó? Így nem tudok dolgozni.
Isteni!
Undorító!
- Nem, isteni lett. - Gusztustalan.
Ez a te bajod, kiakadsz,
azt hiszed, nem tudod megcsinálni, de rohadt jó lett!
- Kóstold meg, Chip! - Most ettem egy kekszet.
Dublőr?
Gina, gyerünk!
Ugye? Mondd meg neki!
Nagyon finom.
Nagyon jó lett.
Kukából tálaljuk fel a tésztát.
- Mit csinálsz? - Valamit enniük kell.
Mit művelsz?
Inkább ezt add nekik!
Mi a faszt csinálsz?
Le akarsz forrázni?
Te beteg vagy.
Nem vagyok.
- Chip, ez államtitok. - Vettem.
Gyerünk, Gina, segíts!
Kettőt vigyél!
Tessék. Kettőt!
Ezt is vigyed, gyerünk!
- Köszönöm! - Elismerésem.
Clara, gyere ide! Diego is!
Gyertek!
- Remek. - Tényleg?
Mindennap ezt fogjuk csinálni.
Micsoda?
A kintieket nem fizetik, hogy megértsenek titeket,
hogy meghallgassák a traumáitokat, a miértet és a hogyant.
Úgyhogy behozzuk ide a külvilágot, hogy megmutathassátok,
hogy kapcsolatot tudtok velük teremteni.
A kenyérsütést felfüggesztjük, és nyitunk a világ felé.
Egy étteremmel?
Azt akarják, hogy éttermet nyissunk.
Pontosan. Valami egyszerűt.
A séfünk már megvan, hacsak nem ijed meg a feladattól.
És Clara, mivel úgy érzi, nem kellene itt lennie,
a legjobb, ha ön vezeti az éttermet.
Miért én?
Nem akarok vezető lenni.
Egyértelmű, hogy másban vagyok tehetséges.
- Te miért nem látod? - Ki akar jutni innen?
Győzzön meg!
Diego, holnap kérhetnénk rizottót, vagy valami főételt?
De egy nap egy ételt csinálok. Oké? Egyet.
Nem rizottót meg még főételt is. Desszertet is akarnak, mi?
Jól van, értem.
- És követed a szabályaimat, oké? - Oké.
- Az van, amit mondok. - Jó. Miért rám vagy dühös?
Mert ez szerintem őrültség.
- Idióta ötlet. - Mondhattál volna nemet.
- De igent mondtál. - Nemet akartam.
De mondjam, hogy nem vagyok alkalmas?
Nem tudom.
De ne rám legyél dühös!
Itt fordulj le! Itt van.
- Itt? - Itt.
Oké.
Ez az.
Te nem e világban élsz.
Te mondod?
Te, aki házakat gyújtasz fel?
Ezt mondják?
- Mit? - Hogy házakat gyújtok fel?
Jól van, én is szétvertem egy hotelt.
Nem zavar, ha ezt mondják rólam.
Kifelé! Menj haza!
Gyerünk!
- Kicsatolom az övemet. - Mozgás!
Fogom a táskám…
És megyek.
A férjem beteg volt.
Daganatos.
Éjjel-nappal mellette ültem.
Éjjel-nappal.
Egyszer elaludtam. Csak egyszer.
Égő cigivel a kezemben.
És felgyulladt a függöny.
Nem volt szándékos.
Csak egy rohadt baleset volt.
Kurva élet!
És a férjed?
Meghalt?
Nem, nem lett baja.
De azok után, amit érte tettem,
a kemó után… A kórházban fekvés,
a sok szenvedés után
jobban lett.
És elhagyott. Csak úgy.
Érted?
Teljesen voltam égve.
Feldúlt voltam.
És elhagyott.
És most azt mondják rólam, hogy gyújtogatok?
Az embereket semmi nem érdekli.
És valaki mindig egyedül marad.
Teljesen egyedül.
Tudom.
Ahogy ma is mondtad,
ha valaki beteg,
az emberek félnek tőle.
Így megy ez.
Köszönöm,
hogy elhoztál.
Bejöhetek?
Pisilnem kell.
Ezt hogy érted?
Úgy, hogy bemehetek?
Be akarsz jönni?
Igen.
Te…
- Te… - Mi az?
Lefekszel az első pasival, aki utadba kerül?
Nem, tényleg pisilnem kell.
Hova mész? Nem mehetsz be. Hova mész?
Mit csinálsz?
Mit gondolsz, mit?
Itt mindenki ismer engem.
Te őrült vagy!
GRATULÁLUNK!
ÖRÖMMEL ÉRTESÍTÜNK, HOGY KÉRÉSEDET ELFOGADTUK,
ÉS ÉTTERMED MOST MÁR LÁTHATÓ AZ OLDALUNKON.
Az őrültség és a zsenialitás a képzelet határán találkozik egymással.
Várják a legmeglepőbb és legfinomabb ételek,
amelyeket valaha kóstolt.
Van nekem elég bajom.
Itt vannak az ufók,
és ha nem vigyázok, elviszik anyámat!
De erről nem is beszélek.
Az őrület ott van csillagot érdemlő séfünk menüjében.
Őrületes a tálalás. Az őrületes dzsesszkoncertek késő estig tartanak,
míg Bacchus édes nedűjét kortyolgatja.
A hűtő kész disznóól.
A zöldfélék kerülnek alulra,
a gyökérzöldségek középre,
a karfiol és hasonlók meg felülre, érthető okokból.
Őrületes a kiszolgálás…
Gondoskodom a folyadékellátásról. Vége.
…amitől szóhoz sem fog jutni.
Ez a kis ékkő olyan eldugott helyen található,
melynek címét csak a foglaláskor fedjük fel,
hogy biztosítsuk vendégeinknek
a legnagyobb meghittséget és exkluzivitást.
Ez meg mi?
Ez csak… Ez megnyugtat.
- Igen? - Mert ezek az igazi, szabad énjeink.
- Ez megnyugtat? - Igen.
Mert őrült vagy.
- Nem. - Ez csak megijeszti az embereket.
- Ez az igazság. Az én igazságom. - Ijesztőek.
- Így mutatom meg az igazságot. - Hogy mit? Tüntesd el!
Nem, ez az igazságom!
- Ez nem igaz. Tüntesd el! - Ne merészeld!
Egy részem benned van.
- Nem hiszem. - Benned…
- Dublőr, tüntesd el ezt a szart! - A nevem Armando!
Akkor maradjon!
Talán szörnyű napja volt,
talán utálja a munkatársait,
vagy úgy érzi, senkinek sem számít,
de amint belép a Monroe-ba,
ez a varázslat visszaadja a hitét a világban
a kellemes fogadtatással,
melegségével
és a tulajdonos lélegzetelállító bájával.
Tetszik?
Nagyon. Köszönöm!
Felteszem.
Bocsi, apa!
Anya az.
Az kinek a telefonja?
Az enyém. Ajándékba kaptam.
Drágám, túl fiatal vagy még egy mobilhoz.
Kitől kaptad? Anyától?
Tőle is.
Együtt választották.
Elnézést!
Maga szociális munkás, ugye?
Mondja meg, maga szerint normális,
hogy egy tízévesnek ilyen telefonja legyen?
A felesége teljes felügyeleti jogot kapott. Ő dönt.
De nem ő vette, hanem az az idióta.
Az én lányomról van szó.
Nem az a barom dönti el, kapjon-e mobiltelefont.
- Igaz? - Igen, de nyugodjon meg!
Ezt én és az anyja döntjük el.
- Nyugalom! - Nem ő.
- Nyugodjon meg! - Nem neki!
Ő egy senki!
Drágám…
Sajnálom, drágám. Nézd…
Lelöktem.
Nem direkt volt.
Véletlenül lelöktem.
Diego, nem bírom tovább.
Nem bírom. Paris azt mondja, ellenséges légkört teremtek.
Én. Szerinted én ellenséges légkört teremtek?
- Mi a baj? - Diego!
Te voltál. Betörtél, és mindent szétvertél.
- Azt mondtad, már nincs kulcsod. - Itt nem maradhatsz.
Hagyj, vagy feljelentelek!
És nem láthatod többet Biancát. Ez bűncselekmény.
- Nem én voltam. - Soha!
Háromszor fordítottad rá a kulcsot, mint mindig. Próbáltad betörésnek álcázni,
de lebuktál.
Biztos te fordítottad rá háromszor,
mert úgy is kell.
Furcsa, hogy csak Damiano dolgait tették tönkre.
Tehát ő már végleg odaköltözött?
Az otthonunkban él Biancával?
- Semmi közöd hozzá. - Válaszolj!
Nem láthatod többé Biancát. Felügyelettel sem.
Ne mondd ezt!
- Nem láthatod. - Ne mondd ezt!
- De mondom. - Ne mondd ezt!
Mi folyik itt?
Clara, kérlek, ne most!
Ez betört a házamba ma hajnalban, és mindent szétvert.
- Elég! - Hát ez.
Nem hiszem. Diego tegnap nálam aludt.
Elég későn ébredtünk…
Hánykor is, mókuskám? Tizenegy körül? Úgyhogy biztosan nem Diego volt.
Úristen, rablók lehettek?
Biztosan nem vittek el semmit?
Azt mondta, már nincs kulcsa,
és remélem is, hogy nincs.
Lefeküdtél vele?
Nem mondtad el neki?
Elnézést, mi a neve?
- Clara. - Clara.
Te biztosan Diana vagy. Tegeződhetünk?
Kúrógépek!
- Susanna! - Elnézést!
Ribanc!
Tourette-szindróma.
Részt veszek ebben a rehabilitációs programban.
Heti egyszer jövök, azért, hogy folytonosságot teremtsek
a mindennapok és az itteni élet között.
Ugye, drágám?
Biztosan én zártam be az ajtót.
Nagyon stresszes ez az időszak.
Most megyek.
Örülök, hogy jól vagy.
Bocsánat.
- Szia, Diana! - Szia!
Betörtél hozzá?
- Profi hazudozó vagy. - Ne mondd ki ezt a szót!
Nem igaz. Most azt gondolja, megváltoztál,
és van egy menő barátnőd.
Tíz év alatt egyszer sem kért bocsánatot.
Szívesen.
De ott mindenki unalmas. És öreg.
Tudom, de nézd a jó oldalát!
Itt vannak a zsetonok.
Micsoda? A jó oldalát?
Azt, hogy ma te meg én szórakozunk egy kicsit.
Háp-háp!
- Háp-háp! - Háp-háp!
Mindent ezzel a pedállal irányítasz. Ha benyomod, gáz, ha felengeded, fék.
De félek!
Nem kell félni. Képzeld oda azt a pasit az otthonból, és bumm!
Gyerünk, kapjuk el!
Bumm!
Hahó!
Adelaide, hozok még zsetont, jó?
Mindjárt jövök.
Máris jövök.
Anna?
Hova ment?
Anna!
Még tíz zsetont, legyen szíves!
Adelaide?
Basszus!
Adelaide!
Állj! Adelaide! Hé!
Adelaide, mi történt?
Segítség!
Mi a baj?
Az orvosok azt mondják, kímélni kell.
Ez csak egy kis csuklótörés, rendben?
Teljesen kivizsgálták?
Jó reggelt!
- Üdv! De Pascalis. - Jó reggelt!
Az idősotthont vezetem, ahol a hölgy él.
- Mi történt? - Semmi.
Ahogy már többször mondtam,
csendben üldögéltünk egy padon a hölggyel,
amikor hirtelen leesett.
Nem tudom, beütötte-e a fejét, ezért csináltatnék egy CT-t,
csak hogy nehogy az otthonban
elpattanjon egy ér az agyában,
és szörnyet haljon egy ilyen hülyeség miatt.
Adelaide, akkor esett el, mikor felkelt a padról?
Nagyon jó nap volt.
Jól szórakoztam.
Jöjjön, alá kell írni a zárójelentést.
Nem értem, hogy bízhattak egy idős hölgyet ilyen emberre.
- Ráadásul egy bíró. - Clara.
Egyre nehezebben kimagyarázható helyzetekbe keveredik.
És könyörgöm, vegye le azt a karkötőt!
Szia!
Hallottad, hogy Susanna fel-alá járkál,
és mindenkinek azt mondja, „kúrógépek”.
Mindenki azt hiszi, együtt vagyunk. Érted? Mindenki!
És akkor?
Még Paris is hallotta a pletykát.
- Mit érdekel az engem? - Még két húsgolyót!
Kúrógépek! Bocsi!
Négy öreget elküldött a picsába.
- Mondj valamit! - Nem szándékos.
Mégis ezt csinálod. Te is menj a picsába!
Egész nap ezt csinálja.
Mindenkinek azt mondja, kúrógépek.
Azért normális, hogy ez zavar, nem?
Ha meghallja a…
Normális, hogy kihúzlak a szarból, aztán szégyelled mindenki előtt?
- Bolond vagy? - Mit mondtál?
Bolond…
- Nyugodj meg! - Bolond?
Igen.
Nem vagyok bolond.
Megértetted?
Nem bolond vagyok, hanem fáradt.
Nehéz napom volt.
Fáradt vagyok.
Ha valakinek nehéz napja volt, arra miért kell azt mondani, hogy bolond?
Miért?
Nehéz napom volt.
Ugyan már,
nem gondolom, hogy bolond vagy.
Klinikai értelemben semmiképp.
Ez neked nevetséges?
Kicsit.
Mondja az, aki betört egy házba.
Nem.
- De igen. - Nem.
Az az én házam!
Ő van az én házamban.
Az én ágyamban alszik, az én éjjeliszekrényemet használja.
Ő látja minden reggel a lányomat, nem én.
Jó, igazad van.
- És én vagyok a betörő? - Nyugalom!
Igazad van.
Rohadtul feldühít.
Félek, hogy Bianca
el fog felejteni.
Az anyám,
amikor négyéves voltam,
elhagyott.
Egyik napról a másikra, és nem láttam többet. Soha többet.
Nem is emlékszem anyám arcára.
Háromszáz képem van apámról,
de anyámról egy sincs, bassza meg!
Egy dologra emlékszem.
Hogy mindig azt énekelte…
Marilyn.
- Marilyn? - Marilyn Monroe.
Az az.
Érted? Nem akarom, hogy ez történjen Biancával is.
Hogy elfelejtse, hogy nézek ki.
- Bassza meg, esik! - Igen.
Menjünk oda!
Te jó világ!
Bőrig áztál.
Hú, de rákezdett!
Csörög a telefonod.
Igen.
Halló?
Jó estét!
Igen.
Nem, sajnálom, a következő hat hétre nincs szabad asztalunk.
Igen.
Nem.
Természetesen.
Persze, hívjon vissza!
Várni fogjuk. Szép estét!
Semmi.
Mi van tele a következő hat hétre?
Semmi.
Ne viccelj! Itt voltam, hallottam.
Semmi, csak írtam pár értékelést…
- Mi? - Csináltam egy oldalt.
Egy oldalt az interneten
egy nem létező étteremnek, ami olyan lenne, mint a miénk, ha létezne.
Arról hazudozol, amit a foglalkoztatóban csinálunk?
Így elég rosszul hangzik.
Várj!
Tessék, olvasd el!
„A Monroe olyan, mint egy New York-i étterem
az otthonodhoz közel.
Elegancia és magas színvonal.”
- Ezt te írtad? - Nem én írtam.
Olyan valaki írta, aki sosem járt ott,
de elolvasta az értékeléseimet.
Érted?
Nem.
Az emberek úgy írnak ilyeneket, hogy igazából sosem voltak az étteremben.
És folyamatosan hívogatnak, hogy asztalt foglaljanak,
de azt mondom, tele vagyunk.
- Lehet ilyet? - Persze.
- Nem. - De igen.
- Ilyet nem csinálhatsz. - Dehogynem.
Azt mondta, csináljunk éttermet. Akkor már hadd éljük bele magunkat!
És én jól érzem magam tőle.
Nyitva van, gyere!
Bejöhetek?
Gyere!
Igen.
- Gyere! - Szia!
Ülj le!
Több, mint ezer e-mailt kaptunk.
Milyen e-mailt?
Az étterem, a Monroe.
Akkor ne mondd, hogy kaptunk!
Oké.
Három nap alatt az utolsóról az 1500. helyre kerültünk.
Azta!
Miért Monroe?
Ezt meg kell mutatnom.
Volt egy orosz másodnagynéném.
Éttermet nyitott Oroszországban,
ahol mindig fellépett. Remek ötlet. Úgy nézett ki, mint Marilyn.
És a gének furcsa fintora, hogy pont úgy nézek ki, mint a nagynéném.
Sokszor mondják, hogy kiköpött Marilyn vagyok.
Ezért neveztem el Monroe-nak.
Marilyn szőke volt és kék szemű.
Nem, barna hajú volt, szőkére festve. Az orrát és a hajvonalát is műttette.
- Szőke volt és kék szemű. - Nem, gondolj bele!
A fotókon sosem látszik. Fekete szeme volt.
Az anyajegyét is rajzolták.
- A filmekben… - Mítoszt csináltak belőle.
Nézd meg a filmeket!
Borotválkozni készülsz?
Nem, az ételfotózáshoz kell.
- Borotvahab lesz a képen? - Igen.
Ez komoly?
Ez kamu?
Komolyan?
Ez őrület.
Láttam, hogy csinálja
egy művész barátom.
Én nem tenném oda a bogyókat.
Gyönyörű.
Ez nem lett olyan jó, mint a másik.
- Melyik? - Ez.
Mert itt egy kicsit üres.
- Túl fehér. - Kell valami…
- Mit használjunk? - Mi ez?
Az valami lakk.
Lazacmousse a cél, ugye?
Lazacmousse. Hogy csináljuk?
A lábaddal.
- Nem. - De igen.
- Nem teszem oda. - Na!
- Arra tesszük a tojást. - Kizárt.
- Tedd ide! - Inkább a tied!
- Az enyém szőrös. - Nem!
Kérlek, tedd a lábad a tányérra!
Hogy tegyem oda?
Fordítsd a fény felé!
Ez az. Maradj nyugton!
- Így? - Igen.
- Undorító. - Ne mozdulj!
- Fúj! - Maradj nyugton!
Oké.
- Fotózd le! - Ne mozdulj!
- Gyerünk már! - Ne mozogj!
- Így? - Igen, ne mozogj!
- Ez az. - Mutasd!
Azta!
Őrület, mi?
- Igen. - Őrület.
Ezt rakjuk fel!
Meg ezt is.
Milyennek látsz?
Úgy értem, nem te.
Úgy általában egy férfi
milyen nőnek lát, és mit gondol rólam?
Nem tudom.
Azt hiszem,
vékonyak tűnsz,
de ha jobban megnézem,
elég nagy segged van, nem?
Mit csinálsz pontosan?
LEGJOBB NŐI FŐSZEREPLŐ
Egy kicsit mindent.
Reklámokat, filmeket, tévéműsorokat.
Még semmiben sem láttalak.
Megmutatom a legutóbbi munkám.
Figyelj!
Jól figyeltek?
Ez az egész…
Igen, ez az egész
régen nem lett volna lehetséges.
De most…
Most…
Most már igen.
Egy koreai rendezővel forgattam
egy németországi stúdióban,
Kelet-Berlinben.
Nagyszerű!
De ezt sem láttam még soha.
Persze, hogy nem.
Mert az ázsiai piacra készült. Nem láthattad.
- Lejátszod újra, kérlek? - Persze.
Nem, drágám.
- De igen! - Nem.
Nézd!
Azt írja, menő hely, ahol a pincérek feketében vannak.
Monroe, ugye?
Igen, ott dolgozom, persze.
Nézd, még egy kép is van rólad.
Látod?
„A séf azon kevesek egyike, akikben ötvöződik az elegancia és kifinomultság.”
Ki a séf?
Én vagyok.
Én vagyok a séf.
Ez nagyon menő!
Nem viszel el valamikor?
Hát,
ez…
Bianca azt mondta, el akar ide jönni,
hogy lássa, hol dolgozom.
Mit csináljak? Hozzam ide?
Ne!
Ide semmiképp nem hozhatod.
Kamuzz neki valamit!
Szerkesztek egy képet, és megmutatod neki.
- Nézd, milyen szép! - Nem megy.
Nem vagyok olyan, mint te.
Nem tudok a szemébe hazudni.
Szarul érzem magam.
Jól van.
Csinálj, amit akarsz! Nem segíthetek.
Néha olyat kell tennünk, amit nem akarunk, ha nincs más megoldás.
Mi lenne, ha tényleg megnyitnánk?
Micsodát?
A Monroe-t.
Ezt hogy érted?
Kiírjuk a címet az oldalra, és kinyitunk.
Megnyitjuk a Monroe-t, hogy Bianca eljöhessen.
- Nem lehet. - De igen.
Nem, nem lehet. A Monroe nem létezik.
Ha megadjuk a címet, létezik.
Nem csak hogy nem létezik, a Monroe az enyém. Csak az enyém.
Bianca végre büszke lehetne rám, érted?
De mire? Ez a hely gusztustalan.
A Monroe nem létezik. Nincs nyitva. Ennyi.
Hülye voltam, hogy meséltem az oldalról.
Persze, mert csak beszélsz és beszélsz, de amikor csinálni kéne valamit, betojsz.
Csak a kamuzáshoz értesz.
Mert egy hazudozó vagy.
- Hazug vagy. - Mit akarsz?
- És te?
Te vagy betojva, hogy a nejed elveszi a lányodat.
- Te, nem én! - Rohadj meg!
A kurva életbe!
Szedd össze ezeket!
Mi a faszt csinálsz?
Szép volt.
Gratulálok!
Mindig olyan higgadt vagy.
- Minek a rongy? Semmit nem ért. - Legalább próbálkozom.
Nincs valahol egy fogó, vagy ilyesmi?
De, talán abban a fiókban.
Ha Paris rájön, végünk.
Akkora seggfej vagy!
- Majd én! - Csak tessék!
- Gyerünk! - A szeleppel van baj.
Tönkrement a freskó!
- Csak elmosódott. - Armando…
- Bassza meg! - Jönnek.
- A húsz centi víztől meg a fröcsköléstől! - Jól van.
Baszd meg!
- Próbáljunk… - Baszd meg!
- Most biztosan örülsz. -Nem örülök.
- Próbáljunk higgadtak maradni! - Nem örülök neki.
Ilyen az élet.
Vannak nehézségek, amikkel meg kell küzdeni.
Gina, abba tudnád hagyni?
Jól van. Próbáljunk csendben lenni!
Figyeljünk arra, mit érzünk belül!
Chip, tessék!
Elvesztettem a munkám. És ettől nagyon feszült vagyok.
Clara, ön szerint ez vicces?
Hát, csak négy napra veszítette el, míg minden megszárad.
Szerintem jó lesz a pihenés.
Te beszélsz?
Három éve vagy itt.
És még a körbe se vagy hajlandó beülni.
Ez most hogy jön ide?
- Mit számít az? - Számít!
Kúrógépek!
Diego, feszültnek tűnik, dühösnek.
Ne is beszéljünk róla!
De, tudja,
ha nem beszélünk róla,
nem látjuk meg, hogy itt mindenkinek van vesztenivalója.
Nem.
Van, akinek nincs vesztenivalója,
mert nincs semmije.
Semmije.
Az téved.
Itt mindenkinek van valamije, ami értékes.
Például mi?
Például önmaga,
a lehetőség, hogy valami mást, személyeset hozzon létre, valami közöset.
Gyakorlatilag minden.
Tudnád inkább 15-ösre vagy 19-esre állítani?
Tizenhetes helyett, mert…
Köszönöm!
Ki lehet az?
Nem tudom. Én nem nyitom ki.
Ki az?
Clara.
Mit akarsz?
Nyisd ki!
Miért?
Nyitom!
Várj, ne menj be!
Várj egy percet!
- Üdv! - Üdv!
Apáddal élsz?
Átmenetileg.
Folyamatosan hívogatnak. Egy pasi ma háromszor hívott.
Azt mondtam, karácsonyig tele vagyunk, és karácsonyra akart foglalni.
El tudod hinni?
És akkor?
Akkor…
Akkor ez egy igen?
Megnyitunk?
Nagy hibát követünk el.
- Hé, bízol bennem? - Nem.
- Jól van. Magadban bízol? - Hogy érted?
- Nem, nem bízom magamban. - Az rossz. Kéne.
Gondolkoztam. Csak három probléma van.
- Az első: hogyan ejtjük ki a nevét? - Monroe.
A neve Monroe.
Oké. A második: én csak napi egy fogást készítek.
Nem kettőt, egyet.
Három: mit csinálunk a többiekkel, akik…
Semmit. Nem mondunk nekik semmit.
- Nem kell tudniuk. - De az emberek seggfejek.
Csúnyán fognak velük bánni.
Jól van.
A carbonarával akarom kezdeni…
Érezted már, hogy maga alá temet a kimondhatatlanság?
Igen, a kimondhatatlanság.
A szörnyűség, ami elragad, és magányossá tesz.
BEÁZÁS MIATT ZÁRVA
Amitől mások szenvedése ijesztőnek tűnik.
Igen, mert ez az igazság.
Mások szenvedése félelmetes,
és nem tudjuk, miért.
Azt hisszük, ha nem törődünk vele, nem hat ránk?
Megpróbáljuk bekapcsolni?
Azta!
Menő, nem?
Chip? Mit bámulsz?
Csak egy kis változatosság.
Gyanús viselkedés az étteremben. Ismétlem…
Nem tudom, miért, de szerintem gyönyörű.
Van egy érdekes stílusa.
Valami mélyet akar átadni. A kurva anyád!
Armando!
Köszönöm!
Mi lenne, ha ezt is lefestenéd?
Megmutathatnád a tehetséged.
De most legyen színesebb!
Baszd meg!
Így születik meg az élmény, amit a Monroe kínál.
A kortárs művészet felkavaró alkotásai
a séfünktől megszokott kifinomult ízekkel párosulnak.
Minden este egyetlen, teljesen egyedi fogás.
Gina művészete a kimondhatatlanságról és a legmélyebb magányról szól.
Rendszerezek.
Ne felejtsük el Dublőr freskóinak szimbolizmusát!
Elültetik a kétséget, hogy valódi énjeink máshol vannak:
szabadon és boldogan.
Művészünk, Chip, minden este elénk tár egy titkos, de annál érdekesebb dialógust.
Ha Susanna szolgál ki,
performansza segít elgondolkozni a mai társadalom erőszakosságán.
Ugye tudod, hogy ha kiírjuk a címet, tényleg ide fognak jönni az emberek?
Pontosan ezért csináljuk.
Rendben.
Csináld te!
Ahelyett, hogy megijednének,
engedjék, hogy most a mások,
az idegenek, az őrültek egyedülálló élményt adjanak önöknek.
Ne aggódj!
Mert az őrültek…
Ne aggódj!
…talán sokkal jobban hasonlítanak önökre, mint gondolnák.
Küldetés teljesítve.
Lekapcsolom a villanyt.
Faszt a seggedbe!
Villanyt visszakapcsolni, vége! Villanyt vissza! Vetted?
Köszönöm!
Súlyos a helyzet, ismétlem, súlyos a helyzet.
Folytatom a beépülést, de erősítésre van szükségem.
Hahó!
Mi folyik itt?
Nem tudom.
Nekem ez nem fog menni.
Nem maradhatnék ma a konyhában?
Nem.
Ez annyira megalázó!
Susanna!
Susanna! Fel a fejjel! Legyél büszke! Maradj nyugodt!
Ígérem, ma este senkinek sem lesz veled baja.
Érezd jól magad!
Gyerünk! Hajrá!
Mindannyian carbonarát kérünk.
Most mire vár?
Hogy italt rendeljenek.
Ja, tényleg.
Persze.
- Öt sört kérünk. - A kurva anyátokat, gecik!
Elnézést!
Öt sör rendel.
Zseniálisak!
Ez átverés!
Ki tudja, mi mindent nem mondtok el!
- Ez az előadás része. - Mit titkoltok még?
Tudom, hogy van valami a háttérben!
- Mi folyik itt? - Mindent láttam!
Mit kiabálsz? Megőrültél?
- Nyugodj le! - Mi folyik itt?
Nem sózta meg a főzővizet. Diego mérges lett.
- Tényleg nem. - Ez összeesküvés!
Valamit titkoltok. Elmondom Parisnak!
A közelébe se menj Parisnak, értetted?
Nyugalom! Ne! Nyugodj meg!
- Állj! - A mamámat akarom!
Mindent láttam. Elolvastam.
Ott van az interneten.
- Titkoltok valamit. - Mama!
A mamát akarom! Ne ölj meg! Mama!
- Nyugodj le! Add azt ide! - Nézz rám!
- Mama! - Nézz rám!
- Nyugalom! - Ide nézz!
- Nézz rám! - Köszönöm.
Te tiszta őrült vagy!
- Fenyeget! - Nem igaz.
- Fenyeget! - Nem fenyegetlek.
Nem vagyok őrült. Összeesküvés van a háttérben. Észnél vagyok.
- Észnél? Kést fogtál rá! - Paris itt van!
- Basszus! - Meghallotta.
Hívd Parist! Kést fogott rám, ti vagytok a tanúk!
- Tanúsítom! - Nem igaz.
Susanna, maradj itt!
Elég!
- Ez összeesküvés! - Igen.
Nincs itt semmi összeesküvés.
Csak reklámoztuk kicsit az éttermet.
- Oké? - Igen.
Ja. Csak egy kis reklám.
Hogy…
Hogy pénzt gyűjtsünk,
hogy Pápua-Guineába utazhassunk.
Hogy szabadok legyünk. Így van.
- Szabadok? - Igen, szabadok.
Igaz?
- Igen. - Tessék.
- Tényleg? - Igen.
Így van. Diego igazat mond.
Úgyhogy elég ebből!
Mi, őrültek mindenkivel szembeszállunk.
Egy csapat vagyunk.
Oké? Egy csapat.
Rengetegen vannak az étteremben. Ma elő kell adnunk magunkat.
Ezt kell mutatnunk Parisnak.
Hogy előadjuk magunkat. Ennyi.
Úgyhogy mi legyen a tésztával? Sótlan és hideg.
Akkor sózd meg! Vagy főzd újra! Kibírnak még tíz percet.
- Nem megy. - Miért?
Nincs több tészta. Elfogyott.
- Nem vártunk ennyi vendéget. - Még 20 adagot rendeltek.
- Akkor vegyél! - Én?
- Igen. - Most?
- Igen. - Civilben?
Igen.
Armando, készíts egy eper mirepoix-t!
- Mit? - Vágd apróra!
Úgy, sózd meg most, és kész!
Ez nem só, hanem cukor.
Először desszertet tálalunk.
Oké. Gina! Menj az étkezőbe, nincs kint senki. Oldd meg!
Menj csak! Ne félj!
- Jó. - És utána?
Néhánynak vedd ki a levelét!
Így, tökéletes.
Tejszín!
Ez kávé.
Tejszín.
És megoldja.
Így, egy eper, és egy keksz.
Voilà!
Megkóstolja valaki?
Vigyük, nincs rá idő!
Susanna, menj ki, és mondd meg, hogy exkluzív estét tartunk,
és a vacsorát au contraire tálaljuk.
De ne ilyen arcot vágj! Magabiztosan!
Ha te elhiszed, ők is el fogják hinni.
Au contraire.
Gyerünk!
Gyerünk, menni fog!
Úgy van. Menni fog.
Mi az?
Szép volt!
Megmagyarázná, mi történt itt?
Marketing.
Behívtuk a külvilágot. És sikeresen kezeljük a helyzetet, igaz?
A vacsora. Au contraire.
Megengedi?
- Hogyne. - Csodálatos volt. Bravó!
- Köszönöm. - Mi köszönjük.
Viszontlátásra!
Egész este dicsértek. Mindenki.
Engem is. De miért?
Nem tudom.
Hahó!
Mi újság?
Felfogtad, hogy sikerült?
Megcsináltuk!
Hova viszel?
Halkan!
Erre!
- Erre! - Biztos?
Mutatom.
A lábaddal kezdd! Gyere!
Szerintem
ez illegális.
Naná, hogy illegális.
- „Naná, hogy illegális”? - Gyere már!
Ezerszer voltam itt. Csak egyszer kaptak el.
Az szép!
Azta!
Ez óriási!
Azta!
…tizennyolc, tizenkilenc,
húsz!
Aki bújt, aki nem, megyek!
Ne!
Túl jó vagyok.
Állj!
Kikészültem.
Amúgy…
te egy zseni vagy.
Miért?
Mert kitaláltad ezt az őrültséget.
És nézd, mi lett belőle!
Még engem is rávettél.
Érted?
Egyébként…
nem is az én ötletem volt.
Egy újságban olvastam. Valaki ezt csinálta Londonban.
- Tényleg? - Igen.
Jó, de te…
Te nagyon jól csináltad meg.
Amit a férjemről mondtam, az sem teljesen igaz.
Nem?
Nem. Pénzügyi területen dolgozott.
Sosem volt otthon.
Nem foglalkozott velem.
Úgyhogy…
mindenfélét kitaláltam.
Hogy meghallgatásokra járok,
meg turnézok a színházzal.
De hát ott voltak a poszterek a lakásodban!
Mind hamis.
Te csináltad őket?
- Mindet? Mind hamis? - Mind.
Aztán egy napon elment a színházba, hogy megnézzen.
Nyilván nem voltam ott.
Mikor hazaért, óriási jelenetet rendeztem.
Hogy megcsal egy kolléganőjével.
Tudtam, hogy ez nem igaz.
Tudtam, de…
Csak azt akartam, hogy egy pillanatra észrevegyen.
- Szörnyű, ha az embert nem veszik észre. - Borzasztó.
Aztán bejelentette, hogy elhagy.
Erre azt mondtam…
Nem tudom, ezt hogy találtam ki, de azt mondtam,
hogy ha elhagy, háromra felgyújtom a függönyt.
„Három. Kettő. Egy.”
Ő meg úgy nézett, mintha biztatna, hogy csináljam.
Mit tehettem volna?
Ha nem teszem meg, hiteltelenné válok a szemében.
- Muszáj volt felgyújtanom. - Hogyne.
- Érted, ugye? - Persze.
De aztán
nem csak a függöny fogott tüzet. Az egész ház égett.
Meg a szomszédé is.
A szomszéd nem volt otthon, de a kutyája igen.
Meghalt. A kutya porrá égett.
Azta!
Ez vagyok én.
Rémes vagyok.
Borzasztó.
Nem vagy!
Eddig tartott a varázsom.
És most te is itt fogsz hagyni.
Azt hiszik, nekik van igazuk, csak mert ők vannak többen.
Kik?
A normálisok.
Van egy ötletem.
Tudod, mit csinálunk mostantól? Kihozzuk magunkból a legtöbbet.
Te leállsz azzal,
hogy mindenfélét kitalálsz.
Hallgass végig!
Én abbahagyom az őrjöngést.
Vállaljuk be!
Kihozzuk magunkból a legtöbbet. Csak próbáljuk meg!
Egyébként meg tudjuk,
mi lesz belőlünk.
Mit szólnál egy péksütihez?
- Egy péksütihez? - Jöhet?
Halló?
Nyolc főre?
Milyen névre?
Tökéletes, köszönöm! Viszhall!
Igen?
Szülinap? Hogyne. Hányan lesznek?
Legalább két órát kell várni. Nagyon sajnálom. Basszátok meg, faszfejek!
Nem gond, kivárjuk.
- Akkor felírom. A neve? - Emanuel.
Gina! Dublőr!
Mit képzelsz? Idejössz felvágni vele, hogy milyen boldog vagy?
- Mit keresel itt? Ő az igazi énem! - Állj fel!
- Ez performansz. - Hülye.
- Ő az igazi énem! - Ez performansz. Csodálatos!
Dublőr! Csodálatos!
- Ő az… - Csodálatos!
Annyira jó! Chip! Kurvára nem hasonlított rád.
Most már félek. Túl sokan vannak. Én félek.
Semmi gond. Ez természetes. Ez az első kapcsolata a külvilággal.
Nincs mitől félnie. Nincs veszélyben.
Ez egy lehetőség, Chip. Egy esély.
- Úristen! - Szponzor!
Egy csomó mindent kaptunk, értitek?
Szuper, főnök!
Főnök? Ez tetszik. Gyerünk, indulás bepakolni!
Bekerültünk a város 100 legjobb étterme közé a 13 500 közül.
Pontosabban 13 501 közül.
Hihetetlen, nem?
Bejelentést kaptunk a környékbeliektől.
Panaszkodnak a tekeklubos öregek?
Ugye tudja, hogy nincs engedélyük zenét játszani, kisasszony?
Miért ne játszhatnánk zenét?
Van rá engedélyük?
Szia!
Ezt nézd!
Megmondtam, hogy elintézem, nem igaz? Tessék!
Bianca ma jön.
Egy kis swinggel fogunk alapozni.
Az jó, nem?
Kicsit lehetnél lelkesebb.
Mi a mai menü?
- Paradicsomos tészta. - Paradicsomos tészta?
Szuper lesz.
Szia!
A kedvencedet főztem.
- Nagyon szép a hely. - Köszönöm. Tessék!
Rögtön jövök.
Köszönöm.
Nagyon finom!
Jó étvágyat! Mindjárt folytatjuk.
Jó estét kívánok!
Énekelni szeretnék egy dalt egy barátomnak,
mert…
Ő tudja, miért.
Őt el fogják vinni az idegenek. Ez egy jel.
Mi az? Miért hagytad abba?
- Pánikrohamom van. - De…
Figyelj, tök jó volt a dal! Folytasd!
- Nem. - Akkor majd én.
Hidd el, az rosszabb lesz!
- Gyere! Énekelj! - Nem. Esélytelen.
- Ne hagyj egyedül! - Nem.
- Segíts! Mi jön? - Kérlek, ne!
„I don't aspire”.
- Mi? - „I don't aspire”.
Mondtam én!
Viccnek szántuk. Elnézést!
Basszátok meg!
Borzasztó hangod van.
Bagoly mondja verébnek!
És mi ez a gönc is?
Még parókát is vettél!
Miért?
Azt hittem, jól sikerült.
Elénekeltem a dalodat.
- Nem, én énekeltem el. - De én is.
Ha nem álltam volna melléd…
- A nagyobb részét én énekeltem. - De én is.
- Te jó ég! Sajnálom. Azt hittem… - Nem.
Hagyjuk!
Én csak…
Ez nem…
Nem tűnik helyesnek.
Igazad van, tényleg nem…
Bocs, de mi ezen a nem helyes? Szerintem helyes.
Már annyi problémám van.
És ha most te is…
Csak egy újabb probléma lennék?
Úgy értem, hogy ha egy ilyen emberrel jövök össze,
akkor végleg elveszítem Biancát, és soha többé nem láthatom.
Legfeljebb a bíróságon.
Bassza meg!
Beszélhetnék a tulajjal?
Levettem a fényt, erre táncolni kezdtek.
Baj van.
Ott is.
És ott is.
Három helyen.
Jó estét! Segíthetek?
Jó estét, kisasszony. Nem tudom, tudja-e, de az éttermi zene engedélyköteles.
- Láthatnám az engedélyt? - Értem. Azt hiszik, nincs engedélyünk?
- Biztosan van, de látni szeretném. - Persze, hogy van. Most mondtam.
Ellenőriznem kell. Kérem, mutassa be!
Elnézést. Van engedélyünk. Mutasd meg! Van engedélyünk.
Van, de nem bírom, ha nem bíznak bennem.
Szakszerűek vagyunk. Itt az engedély.
- Tessék. - Önnel mi történt?
Magamra nyitottam az ajtót.
Tessék!
Szórakozik, kisasszony?
Miért, kérem?
Ez hamisítvány. Honnan szerezte?
- Hogyhogy hamis? - Hamis, és kész.
Nem játszhatnak zenét. Fiúk, állítsátok le, kérjünk papírokat!
Tiétek ez az oldal, tiétek meg a másik.
Meglátjuk.
- Ne adják át az igazolványukat! - Mutasson jó példát, és adja át ön!
- Ne adják át! - Igazolványt kérek!
Tűz van!
Tűz!
Meneküljenek!
Állítsátok meg őket!
- Megszólalt! - Tűz van!
Mindenki kifelé!
- Baszd meg! - Hogy merészeli?
- A törvény képviselője vagyok! - Dugd fel magadnak!
Szabadok vagyunk!
- Bianca! - Mind szabadok!
- Bianca! - Mi történt?
- Apa, mi a baj? - Csak beütöttem az orrom.
Erre gyertek!
- Erre! - Szabadság!
Apa, tök jó volt a dal! Nem tudtam, hogy énekelsz.
Gyere, indulás!
Mind szabadok vagyunk!
Mennyi a büntetés?
Most már érdekli?
- 19 000 euró. - Oké.
Egy dalért? Kicsit túlzás.
Engedélyt hamisított.
Sértegette a rendőröket. Sőt, meg is ütötte őket.
Volt egyszer egy 17 éves fiú.
Heroinozott. Főleg szívta.
De legjobban a dizájner drogokat szerette.
Meg volt némi kokainozás is.
És persze az LSD.
A lizergsav csodálatos élményeket ad,
de nagy árat kell érte fizetni.
Rettenetes látomásokat is okozhat. Egy nap felhívta az egyik utolsó barátja.
Átment hozzá. A testvére öccse
épp akkor vett egy új robogót.
Meg egy szép, új sisakot hozzá. Drága, színes, arcvédős sisak volt.
Kölcsönkérte a sisakot.
A barátja nemet mondott, hiszen új volt.
Aztán valami játékban elérte,
hogy összekösse a barátja és az öccse kezét.
Amikor mozdulni sem tudtak, a fiú ellopta a sisakját és a tárcáját.
Eladta a sisakot.
Rengeteg drogot vett az árán. És elkezdte ész nélkül tolni.
Amikor a mentősök megkérdezték, mit vett be,
nem tudott válaszolni.
Magánál volt, de nem bírt beszélni.
És megijedt.
Tudja, mire jöttem rá ekkor?
Dühös voltam, de nem tudtam, kire.
Mindent el akartam pusztítani. De egy embernek ártottam igazán. Magamnak.
Rájöttem, hogy ha legalább az erőm egy kis részét valami másra fordítanám,
talán lenne valami értelme az életemnek.
Akkor eldöntöttem, hogy ezt fogom tenni.
A 100 legjobb étterem közé jutottál. Felfogod, micsoda teljesítmény ez?
Elképesztő. És mind dolgoztak!
És nem szégyellték. Büszkék voltak.
Aztán mindent tönkretettél.
Nem fér a fejembe, miért, de mindig a legrosszabb oldaladat akarod mutatni.
Tessék!
- Mi ez? - Áthelyeznek egy bentlakásos intézménybe.
Hogy micsoda?
Áthelyeznek.
Mi az, hogy bentlakásos? Ott kell aludnom?
- Igen. - Nem!
- Nem akarok menni. Nem! - Sajnálom. Ennyi volt.
- Ez sajnos nem az én döntésem. - Nem!
- Diego is jön? - Nem. Ő itt marad.
Megrovást kap, de folytathatja a programot.
Tudod, miért bírlak?
Mert az a kissrác
most is bennem él.
Mindennap megküzdök vele.
Sok sikert, Clara.
Elnézést!
Szia!
Anna?
Ébren voltam.
Persze.
Én is bealudnék attól, amit itt adnak.
Na, szóval…
Csak szeretnék boldog karácsonyt kívánni. Kellemes ünnepeket!
Holnap is jössz?
Nem, holnap nem.
A következő hetekben ritkábban fogok jönni.
Szomorú vagy. Mi a baj?
Elég szarul nézel ki.
Hát…
Nem csak úgy nézek ki.
Az a helyzet, hogy teljesen szarul is vagyok.
Semmi logika nincs abban, amit csinálok.
Össze-vissza hazudozok ok nélkül.
Elegem van magamból.
Ez van.
Lehet, hogy igazad van.
De te vagy a legjobb dolog, ami valaha történt velem.
Holnap várlak. Paradicsomos húsgombócot főzök.
A tulajdonos megtartaná az egyfogásos menüit.
Nagyon exkluzív.
Parancsoljon! Megmutatom a konyhát.
Hogy ment az interjú?
Szerintem jól.
Mennyit ajánlottak?
Tortellini?
Te csináltad?
Havi 5000 eurót.
Ne haragudj,
de havi 5000 euróért miért ilyen arcot vágsz?
Jól bokán kellett volna rúgjalak gyerekkorodban,
míg ilyen piros nem lesz!
Persze! Szegény anyátlan gyerekbe még rúgj is bele!
Akkor már egy pár pofont is kioszthattál volna!
Diego, ide figyelj!
Gondold végig!
Arra koncentrálj, amid van!
Ne azokra gondolj, akiknek nem kellettél! Mert volt valaki, akinek nagyon kellettél.
Akinek annyira kellettél,
hogy végigcsinálta
az egész kamaszkorodat.
Hidd el,
az tiszta Vietnám volt!
És ez az ember, aki én vagyok,
feltétel nélkül szeretett téged.
Úgy, ahogy vagy.
És tudod, milyen vagy? Irgalmatlanul, brutálisan fárasztó vagy.
Nem vagy teljesen százas, de eljutottunk idáig.
És ez nem mindenkinek sikerül, azt elhiheted.
Úgy érzem, egyedül nem menne a munka.
Akkor ezt is gondold végig!
Nem tökéletes a lány. Megvannak a hibái.
De elvisel téged.
Úgyhogy
ne engedd el!
Ne engedd el!
A közös fürdőszoba a lépcsőnél van.
Vacsora 19.00-kor.
A busz 06.00-kor viszi a levéltárba, és 15.00-kor hozza vissza.
Ez a szobája, és ez az ön ágya.
Egy óra múlva csoportfoglalkozás.
Üdv nálunk!
Köszönöm.
Utazás a föld középpontja felé, és…
Napsütésre vágyom.
És szeretnék gyorsabban olvasni.
Aranyosak, bár kicsit hevesek. Folyton ugrálnak, cigánykerekeznek…
Szia!
- Üdv! - Foglaljon helyet!
Szóval élénkek, de hát a lányomtól kaptam őket.
Mit csináljak velük? Mégsem fojthatom vízbe őket.
- Igen. - Jól van.
Eltűntél.
Mit akarsz?
Nem tűnhetsz el csak így!
Ki engedett be ide? Mit akarsz?
Azt mondtad, nem vagyok jó neked.
Legyek az ápolónőd, vagy mit akarsz?
Hallgass meg!
Hiányzott belőlem egy darab.
Érted? Mindig is hiányzott.
És most megtaláltam.
Te is tudod.
És én is tudom.
És boldog vagyok, mert tudom, hogy jobban is élhetek. Érted?
Nem tűnhetsz így el.
Te mondtad. Te mondtad, hogy én csak probléma vagyok.
Te mondtad. Elcseszettek vagyunk.
És mi lesz két elcseszett emberből?
Óriási balhé.
- Nem. - Balhé.
Nem, hanem két…
Ez a két ember megérti egymást.
Azt is, amit senki más nem ért.
Nem érdekel, hogy dadogok, mert tudom, hogy te leszarod,
hogy dadogok-e, vagy nem. Neked mindegy.
Még szép.
És ott vagy te is.
Nem értem, miért találsz ki ilyen hülyeségeket,
de nekem mindegy. Jó vagy így, ahogy vagy.
Pont így, ahogy vagy.
Attól el vagyunk cseszve.
Nem.
Olyanok vagyunk,
mint a füge a pizzán.
Vagy a csoki balzsamecettel.
Úgy hangzik, mintha nem illenének össze,
de valahogy mégis, nem tudni, hogy.
Sok dolgunk van még, nem igaz?
De én leszek a csoki.
De előtte
kiköpnéd a rágót?
Ilyen rosszul csókolok?
Tényleg nagy a seggem?
Igen.
- De nekem tetszik. - Ne már!
Mert jó puha.
Igen.
Hogy is hívtál?
- Mikor? - Mókuskám?
- Mikor? - Mikor bejött Diana.
A feliratot fordította: Liptákné Tóth Sára