Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Musíte se mnou mluvit, slečno Kellerová.
Proboha, už něco řekněte!
Co se v tom lese stalo?
PŘÍPAD FRIEDA
PODLE SKUTEČNÉ UDÁLOSTI
Žertujete?
- Ten muž je zjevně vinen. - Neberte si to osobně, kolego.
Musí se něco stát dalšímu nevinnému, než ho zavřou?
Neztratil jste víru v dobro v lidech? Pane prokurátore.
Pane Janggene.
Podle všeho je to už dlouho.
Ale ty deště všechno smyly.
Co se děje?
Nejprve byly vidět jen čepice a bota.
Ale pak bylo objeveno tělo dítěte.
Měl ho kolem krku.
To je počasí. V červnu!
Slyšely jste o tom dítěti v lese?
"Včera večer bylo v Hagenbuchském lese
nalezeno zakopané tělo pětiletého chlapce,
které tam podle všeho leželo již delší dobu.“
Kdo mohl něco takového udělat?
"Jelikož není v záznamech, že by se pohřešovalo dítě odpovídající popisu,
prosíme veřejnost o pomoc s jeho identifikací.
Měl na sobě
šedý kabátek, krátké šedé kalhoty s podkolenkami,
bílou košili, černé šněrovací boty a bílou čepici.“
- Jste si tím jistá? - Naprosto.
- Patří to Ernstlimu Kellerovi. - Děkuji, sestro. Zatím vše.
Že zrovna Ernstli.
Tak dlouho jsme ho živili.
Vyzvedla ho před čtyřmi týdny.
Máme nezaplacenou fakturu za pobyt. Matka nezaplatila včas.
To není věcí prokuratury.
Už jsi napsala Heirimu?
Friedo.
Už ani nejíš.
Jsi celá bledá.
I jiné matky mají krásné syny,
kteří neutíkají do Curychu.
- Frieda Kellerová? - Ne.
Jsem její sestra. O co jde?
Rádi bychom to řekli vaší sestře osobně.
Je doma?
Já jsem Frieda Kellerová.
- Bohužel vám musíme... - Byla jsem to já.
A co zabít slepici? Ta se pro ty nabubřelé kohouty hodí.
Hlavně žádné experimenty, je to důležitá večeře.
Proč jsi tak nervózní?
Měl by být jejich nápad, nominovat mě do Velké rady.
Šach.
Spolkni pro jednou svou hrdost.
- Prostě jim řekni, co chceš. - Nebudu prosit.
Nespoléhej na jejich intelekt.
Oba víme, že si myslíš, že jsou cvičené opice.
Možná Conrad. Pořád na tebe zírá.
- To sis nevšimla? - Ale, Walti.
- Má krásnou ženu a pět dětí. - Právě.
Promiňte.
Pan Schönenberger.
Ten mrtvý chlapec v lese.
- Byla to jeho matka. - Co?
- Přiznala se. - Dobře. Zítra se o to postaráme.
Zase kaše!
Smrdí to jak kunda. Otřu se o ni.
Ticho!
Představovala jsem si ji jinak.
Vlk v rouše beránčím.
Jez!
Hej!
Otevřete!
Zabila bezbranné dítě.
Tak hlídejte.
Musíš něco sníst.
Potřebujete povolit šev.
Na rameni.
Je moc utažený.
Přečtěte si o mrtvém dítěti v Hagenbuchském lese!
Mrtvé dítě v Hagenbuchském lese!
Přečtěte si to!
Ukaž.
- Děkuju. - Jedny, prosím.
Děkuju.
- Co se ti stalo, holka? - Frieda.
Jmenuju se Frieda.
Nechci vši.
Já taky ne.
Proč ve vašem postavení pracujete?
Přece to nepotřebujete.
Nečinnost škodí mysli.
To si člověk brzy uvědomí.
Poznáváte to?
Slečno Kellerová?
Tak znovu, poznáváte to?
Ano.
Váš chlapec ji měl na sobě, když jste ho vyzvedla ze sirotčince Tempelacker.
Je to tak?
Co jste s chlapcem v tom lese udělala?
Byla jsem to já. Nestačí to?
Ne, nestačí! Potřebuji vědět, co se stalo.
Slečno Kellerová!
Ušní lalůček ve tvaru klínu.
Pět celých sedm.
Vstaňte a otočte se.
Postavte se na to čelem ke zdi.
Pokrčte levou nohu dozadu.
- Stůjte. - To je žena, ne kráva.
To není žena, ale vražedkyně.
- Dvacet devět. - Odejděte.
Oba.
Slez dolů.
Upaž.
Když tohle dělám já, ušiju ženě krásné nové šaty.
Tady ne.
Kde je Ernstli?
Aspoň není zakopaný v lese.
Existuje jen člověk.
Zbytek je dílem jeho rukou
a mysli.
Člověk.
Je to velkolepé. Zní to
hrdě.
Člověk.
Nevadí vám, že vaše snoubenka pracuje?
Dá se herectví nazvat prací?
Píchla jste mě.
Jak jste se seznámili?
Jsem suvenýr z jeho studentských let v Berlíně.
Viděl mě hrát v divadle a hned se zamiloval.
Když se vzdáte domova kvůli muži, je třeba to pečlivě zvážit.
- Už se můžete hýbat. - Jo. A budu mít v krku zapíchnuté jehly.
Neměly by píchat.
- Takhle byste mohl jít i tancovat. - Raději ne.
Pravdou je, že pan právník je velký strašpytel.
Ozdobná spona do vlasů, šitíčko.
Kapesní nůž.
Dřívko.
Vrbová kůra.
- Mýdlo. - Řeknete mi, jak se jí daří?
To nejsem povinen.
- Pohlednice. - Můžu ji navštívit?
Ustupte, prosím.
- Co je tohle? - Střihy přece.
To je moje.
Mohl byste jí ho dát?
Když se bojí, nejí. Jablko si možná dá.
Co koukáš? Nic se neděje.
Seďte. Můžete mi k tomu zločinu něco říct?
Nic jsem nevěděla, dokud nepřišli policisté.
- Švagrová bydlí s námi. - A chlapec?
Byl v Tempelackeru, v sirotčinci.
Proč ne s vámi?
Nikdy by nás nenapadlo, že to skončí takhle.
Máte nějaké pochybnosti, že je slečna...
- Kellerová. Frieda Kellerová. - Že je slečna Kellerová vinná?
Nevíte, čím si Frieda prošla.
Je úplně jiná, než píší v novinách.
Čím si prošla?
Snad to postačí.
To je vše, co máme.
Měla byste mi říct, co víte.
Čím víc vím, tím lépe mohu vaší sestře pomoct.
Frieda je hodná holka. Pracovitá. Ráda vaří a...
Co ji čeká?
- Bude soud. - Trest smrti?
Jen pokud prokurátor prokáže, že to byl úmyslný čin.
Jen pokud bude verdiktem vražda.
- Co mi můžete říct o otci chlapce? - Žádný není.
Při vší úctě, jsem si jistý, že je.
- Může být spolupachatelem? - Ne.
Co jste myslela tím, že nemám ponětí, čím si Frieda prošla?
No nic.
Nebudeme vás déle zdržovat.
- Vezmeš ten případ? - Jistě.
I když to vypadá, že budu pracovat zdarma.
Buď byla úplně zoufalá, nebo je to bezohledná mrcha.
Není. Je to hodná holka.
Německy, prosím.
Je to moje nejoblíbenější kolegyně v práci.
Je chytrá a vždy zdvořilá.
Všimla jste si na ní v poslední době něčeho?
Byla tišší. Myslela jsem, že kvůli těm jejím bolestem hlavy.
Že proto nebyla v práci.
Měla milostný poměr? Scházela se s muži?
Frieda myslela jen na práci.
Vždycky měla málo peněz. Musí sestře dost platit za ubytování.
Ty jsi nevěděla, že má dítě?
Jste si jistý, že měla dítě?
To se Friedě nepodobá.
- Nemohl na ni někdo vyvíjet tlak? - Jednou přišla do dílny nějaká žena.
Byla rozčilená.
Velmi pěkné.
Tak,
můžete poslat Sophii.
- Jsi na řadě. - Jak vypadám?
Takhle tě pošle domů.
Potřebuješ barvu.
Jak ty to děláš? Tak krásné šaty z hadrů.
- Skončíš v pařížském módním salonu. - Nikdo nám nemůže zabránit snít.
Tak. Běž, jsi na řadě.
Neslyšela jsem, o čem mluvily.
A neptala jsem se.
Aby si Frieda nemyslela, že ji špehuju.
I když vezmu v úvahu všemožné okolnosti,
které by mohly vést k tak zkaženým mravům,
nedokážu to pochopit.
Proboha, matka, která zabije své dítě.
Člověk by čekal, že díky mateřskému instinktu bude chtít vlastní dítě chránit.
- Ptala se, kde teď Ernstli je. - Najednou se o syna zajímá.
A ptá se na to zrovna tebe?
Ano, zrovna mě.
Ty střihy, Walti.
Vypadá to, že jsou na dětské oblečení.
- Paní prokurátorová. - Dobrý den.
Říkala jsem vám, že bez svolení prokurátora vás dovnitř nepustím.
Já vím. Ale také jste řekla, že můžu přinést oblečení.
Ano, oblečení.
Je to jen vrbová kůra. Na bolest hlavy.
Prosím, dejte jí to.
Dobrá.
Můžete mi říct, jak se jí daří?
Kdo ví, co se děje v hlavě vražedkyně.
Pojďte sem, děti.
Dobrý den.
Matky, které k nám přivádějí děti, mají od začátku potíže s mateřstvím.
Ale že to dojde až tak daleko?
Co jsem mohla dělat?
Potřebujeme místo pro novorozeňata, která nám neustále přinášejí.
Chlapec musel odejít. Mezi miminky by se nudil.
Vyzvedla si ho,
až když jsem stanovila konečný termín.
A peníze? Máte je?
Musela jsem mu koupit oblečení.
Kam jdeme?
Tak ahoj, Ernstli.
Pojď.
Přineste peníze příští týden. Ale tentokrát doopravdy.
Samozřejmě je nepřinesla. Vydržte, donesu to.
Kniha poplatků za ubytování.
Kdyby všichni dlužili tolik, co Frieda, Tempelacker by byl vážně chudobinec.
Tady je ten dopis.
Ano.
Musela ho sem někdy přinést.
Našli jsme ho později při úklidu.
Co by se stalo, kdyby si chlapce nevzala?
Museli bychom ho vyhodit před dveře. Nemůžeme si všechny nechávat.
- Píše v něm, že se Ernstlimu daří dobře. - V Mnichově?
Můžu napsat dopis Bertě?
Ráda bych jí poděkovala.
Je těžké udržet si jasnou mysl, když nic nedělám.
Zatím můžeš mluvit pouze s prokurátorem.
Paní Bahonová z krejčovství dává švadlenám slušnou mzdu, že?
Příliš na to, aby se dalo umřít, ale málo na to, aby se dalo žít.
Mohla ses udělat pro sebe.
Sny jsou zdarma, madam.
Ale zbytek
je nad moje síly.
Život se zdá dlouhý, když čekáte, až vás smrt osvobodí.
Od čeho by měl být Ernstli osvobozen?
Od života.
Od všech nemocí, které přináší zima.
Od bolestí břicha z hladu.
Od pohledů
plných pohrdání.
Od toho, že je synem ostudné dívky.
Ode mě.
Ty střihy ve tvém pokoji
byly pro Ernstliho?
Oblek do školy.
Doufala jsem, že jednou budeme rodina.
Jako máte vy.
To stačí.
Ani v mém světě se nesplní všechny sny.
Potřebujete další plombu, jinak se to zanítí.
Tady nahoře pozor na infekci.
Dám vám
s sebou prášek,
kdyby se ta bolest vrátila.
Děkuji.
Přečtěte si o vražedkyni dětí z Hagenbuchského lesa!
Přečtěte si Tagblatt!
- Dobré ráno, pane kolego. - Pane Janggene. Jak se máte?
Dobře. Co vy, přenesl jste se přes osvobození vyšívače Hägeliho?
Nikdy to neberu osobně, patří to k mé práci.
Devětkrát vyhrajete a jednou prohrajete.
Měl jsem tušit, že to otočíte ve svůj prospěch.
Když už mluvíme o práci, rád bych navštívil svou klientku.
- Vy zastupujete vražedkyni? - A návštěvy klientů patří k mé práci.
Víte, že nemám povinnost vás k ní pustit, dokud ji nevyslechnu.
Nicméně to udělat můžete.
Vaše klientka se přiznala. Případ je jasný.
Ano. Rád bych se o tom přesvědčil sám.
Ztráta času.
Bojíte se, že bych mohl ve vašem jasném případu něco najít?
Nepřeceňujte se, pane kolego.
Mou prací je zajistit, aby se dalo na náš soudní systém spolehnout.
Což zahrnuje to, že vražedkyně dostane spravedlivý trest.
A tím má být trest smrti?
O tom rozhoduje soudce. Musím jít.
Jedna,
dva,
tři, čtyři, pět,
šest, sedm,
osm, devět,
deset! Už jdu!
Tohle tě zabaví a udrží při smyslech.
Mohla bys to upravit? Tady jsou míry.
To je látací jehla.
Jinak to nejde.
Potřebuješ ještě něco?
Nějaké nůžky.
Mohla bych dostat ještě vrbovou kůru? Na bolest hlavy.
Ve Švýcarsku se ročně rodí stovky nemanželských dětí.
Většina svobodných matek je bez prostředků.
Ale kdyby všechny pohřbívaly své děti v lese...
Myslíš taky na něco jiného?
Mohla požádat o pomoc. Člověk se musí umět ozvat!
Že to říkáš zrovna ty. Raději pořádáš honosné večeře,
než bys o tu nominaci požádal.
- To nemůžeš srovnávat. - Jedno je hanba, druhé hrdost.
Chceš srovnávat večeři s vraždou?
Já bych kvůli nominaci nevraždil.
Walti, taky chci, abys byl člen Velké rady.
Gesine?
Co to děláš?
- Co bys řekl? - Co když tě někdo uvidí?
Uvidí, že se učím jezdit na kole. Podrž ho.
To už stačí.
Je to praktické. Proč by měli jezdit jen muži?
U žen to způsobuje neplodnost. A obviní tě z nemravnosti.
Lidé by měli mluvit o tvých ctnostech, ne zpochybňovat tvé mravy.
Máš pravdu.
Neskutečné. Kdo šije oblečení pro dítě, které pak...
Vražedná zbraň, kde jste ji získala a kdy?
Provaz?
Ten má každý.
Takže jste ho měla u sebe od začátku?
Už doma jste se rozhodla zabít své dítě?
A Heiri Rothenfluh?
Jistě mi řeknete, kdo je ten Heiri,
který se tak těší, až vás zase uvidí.
Je Heiri otec?
Tak kdo to je?
"Pitevní zpráva.
7. června 1904 bylo v mělkém hrobě nalezeno tělo chlapce.
Délka těla je 102 centimetrů.
Zřejmě se jedná o chlapce ve věku mezi čtyřmi a šesti lety.
Tělo je zcela oblečené
a pokryté hlínou a listím.
Místo obličeje
má kouli z muších larev.
Totéž se nachází na silně rozložených rukou a nohou.
Po spláchnutí červů zjistíte,
že všechny měkké části tváře a části nosu chybí
a po očích už není ani stopy.“
Jiní by byli šťastní, že mají děti.
A vy? Vám je to všechno lhostejné!
Nemáte špatné svědomí, nic. Nestydíte se?
Středa. Den mytí.
Pojď.
Já tady provádím výslech!
Zabij další.
Tamtu.
- Od nás neodejde nikdo hladový. - Erno!
Chráním tě před tebou samým. A ty to víš.
Vím.
- Vlezl ti ten prášek na zuby na mozek? - Dvě ženské mě přivádějí k šílenství.
Lituješ, že sis mě vzala?
Walti, vždy budu stát při tobě.
Abych viděla, jak se tvrdohlavý mezek jako ty stane členem Velké rady.
Frieda Kellerová, narozená 24. prosince 1899
v Bischofszellu v Thurgau.
Otěhotněla s Carlem Zimmerlim,
majitelem hostince "U pošty“ v Bischofszellu.
- Podala žalobu na určení otcovství? - To mohla jen v Thurgau.
Thurgau není moje starost.
Pro neprovdané ženy je hanba přihlašovat svoje spratky.
Máte nějaké informace o Heirim Rothenfluhovi?
Rothenfluh Heinrich.
Zaměstnanec Švýcarských spolkových drah.
Přestěhoval se do Curychu.
Nemá žádný záznam. Čistý štít.
- Je tam klid, jdu na oběd. - Dobrou chuť.
Děkuji.
Paní prokurátorová.
Hezké šaty.
- Manžel není doma. - Tím líp.
Na shledanou.
Jsou slečny Kellerové?
- Co chcete? - Mluvit s ní.
Fajn. Tak přijďte později.
Každý má právo na obhajobu, paní prokurátorová.
Prosím, dovolte mi za ní jít.
Nemůže být odsouzena, aniž bychom věděli, co se opravdu stalo.
Slečno Kellerová?
Jmenuji se Janggen. Jsem váš obhájce.
To je Arnold Janggen, právník.
Je pro ni dobrá partie.
Je to fešák. A nejen kvůli parádnímu obleku.
Soudě podle toho sedla má co nabídnout.
Sophie!
Kéž bych měla někdy taky takové štěstí.
Ušila bys mi svatební šaty.
Můžete mi říct, co se stalo?
Pomozte mi, ať můžu já pomoci vám.
- Nepotřebuju. - Nepřestávejte doufat.
Doufám, že dnes nebudu mít zase v posteli krysy.
- Donutil vás někdo vzít vinu na sebe? - Ne.
Byla jsem to já.
Státní zástupce udělá vše pro to, aby dokázal, že to bylo promyšlené.
Nesmíte říct nic, co by naznačovalo, že jste ten čin plánovala předem.
To stačí. Dále už musíte jednat s mým manželem.
Slečno, Kellerová, všechno sepište.
Umíte psát, ne?
Zapište každý detail ze svého života.
Světlé chvíle i ty temné.
Slibujete?
Řekněte Bertě, ať se nebojí.
Řeknu.
Minul jste ji.
To je škoda.
Mám pocit, že mi vaše žena něco tají.
A vaše švagrová neřekne ani slovo, i když je v tom až po uši.
"Raději mlčet, raději zapomenout.“ To jí pořád opakovala její matka.
Mezi námi, když žena mlčí, ušetří to spoustu problémů.
Věděl jste o tom dítěti?
Bertha říkala, že se Frieda snažila potratit.
Hodila sebou ze schodů, ale nepomohlo to.
Frieda prosila, abychom si ho vzali, ale Bertha nechtěla. Bála se řečí.
- Už jsme si vzali Friedu. - Platila za ubytování.
Taky nejsme z peněz.
Proč se přestěhovala do St. Gallenu?
- Otec ji vyhodil, když otěhotněla. - S kým otěhotněla?
- Nechceme dělat drby. - Jako právník jsem diskrétní.
Manžel si přeje, aby bylo všechno dokonalé. Znáš ho.
Samozřejmě, paní prokurátorová.
Nebo ne. Ti muži mají konzervativní vkus.
- Přines ten druhý set. - Ano, paní prokurátorová.
- Dobrý večer, pane Gmüre. - Dobrý.
Konečně!
Musíš si pospíšit.
Bože.
Promiňte.
Co teď? Každou chvíli tu budou!
Běž se převléct.
Něco vymyslím.
Jen přes mou mrtvolu.
Máš lepší nápad?
Uvědomuješ si, jak je tenhle večer pro moji kariéru důležitý?
Ano, řekl jsi to asi stokrát.
Vyloučeno!
Fajn.
- Tak budu obsluhovat já. - Ty ses zbláznila. Představ si ty řeči!
Co když ji poznají?
Je to možné.
Služce se nikdo do tváře nedívá.
Klidně jim může servírovat polévku jejich matka.
Nikdy. Konec diskuze!
Neměli bychom to přehánět.
Žádná práce, žádné peníze. Tak to prostě je.
Souhlasím, pane předsedo Velké rady, ale sociální demokraté ne.
Chtějí rozšířit ochranu pracovníků.
Musí se Švýcaři vždy řídit nejnovějšími trendy?
Co očekáváte od politiků se socialistickým srdcem?
Být to na nich, ženy by měly právo volit.
Někdy je dobré, když věci zůstanou, jak jsou.
Co váš zub?
Výborný.
Paní prokurátorová, jako vždy je to vynikající.
Ani v Ambassadoru v Curychu se tak dobře nenajím.
Lichotíte mi, pane Vetschi.
Na zdraví.
Ale řekněte mi,
jak můžete spát tak blízko vražedkyně dětí?
To pro vás musí být dost stresující.
Erna zažila horší věci.
Jak vidíte, manžel přijal zvláštní bezpečnostní opatření.
Mám maximální ochranu.
Co je horšího, než když matka chladnokrevně zabije své dítě?
Nevíme, zda to udělala chladnokrevně, nebo v zoufalství.
Promiňte, ale něco takového vás nenapadne při procházce lesem.
To, jak se zločinec po spáchání činu cítí, je otázka pro romanopisce.
Vražda je trestný čin a ona bude postavena před soud.
Arnold bude muset použít všechny své triky, aby ji před vámi obhájil.
Ať to zkusí.
Trest smrti, bezpochyby.
Postaráte se o to, že, pane prokurátore?
Říká se, že její matka šla také do vězení za vraždu svého dítěte.
A také nemanželského.
To se říká, nebo ví?
Do našeho domu nepouštíme drby z ulice.
Pan Gmür je nyní významnou osobou. Všechny noviny o tom případu píší.
O to důležitější je, abyste ten případ vyhrál.
Jinak by to byla veřejná potupa.
- A to nechceme. - Bůh chraň.
Bude jí sťata hlava, to je nad slunce jasnější.
Walter Gmür má rozhodně zkušenosti na to, aby všem ukázal, odkud vítr vane.
Pane Conrade.
Pokud manžel ten případ vyhraje, zaslouží si stát se členem Velké rady.
No, přejete si to i vy,
nebo jen vaše žena?
Samozřejmě bych o tom musel přemýšlet.
Bischofszell nemívá nóbl hosty. Jste ze St. Gallenu?
Arnold Janggen, právník.
Aha.
Carl Zimmerli. Hostinský z hospody U pošty.
Vizitku nemám.
Těší mě. Jsem si jistý, že mi můžete pomoct.
Shromažďuji informace o Friedě Kellerové.
- Znáte ji? - Kdo by neznal Kellerovi.
Otec je mrtvej. Byl to můj přítel, dobrej chlap.
Ale matka, jeho žena...
Co jeho žena?
O mrtvejch jen dobře, ale
zákon a morálka jí byly cizí.
Byla zavřená v káznici v Tobelu.
- Docela dlouho. - Co udělala?
Na to se zeptejte jiných.
- Já na drby nejsem. - Jste s Friedou stále v kontaktu?
Ne, už dlouho ne.
Ale proč se o ni tak zajímáte?
Friedin syn
je váš, že?
Drby. Jen proto, že tady obsluhovala?
"Matka z Thurgau se přiznala, že zabila svého syna.“
Frieda?
Byla to ona?
A to mrtvé dítě byl váš syn,
pane Zimmerli.
Vždycky koukala po mužských.
Co se dá od takových čekat? Jaká matka, taková dcera.
To nechte být.
Jednou jsem jí dal 30 franků a podruhý 50.
Bylo mi jí líto.
Pět franků týdně za ubytování. Pět let.
Spočítejte si, jak dlouho jí to vydrželo.
Děkuji, Friedo.
I jménem manžela.
Nevěděla jsem, že požaduje moji smrt.
Kde má člověk začít, když sepisuje celý svůj život?
Vždycky jsem myslela, že zemřu na ty strašné bolesti hlavy.
Jako dítě jsem onemocněla meningitidou.
Doktor ztratil naději.
Matka byla zoufalá.
Neměli jsme peníze na pořádné léky. Ale starala se o mě dobře.
Když zemřela, u jejího hrobu jsem se zhroutila.
Nemohla jsem jasně přemýšlet
kvůli těm hrozným bolestem hlavy.
- Co to děláš? - Vymýšlím strategii obhajoby.
Já tomu namyšlenému snobu Gmürovi ukážu.
- Je ta žena blázen? - Skoro si přeju, aby byla.
- Kde je Heiri Rothenfluh? - Někde támhle.
Potkali jsme se na jarmarku. Hned mě zaujala.
- Překvapilo mě, že se mnou mluvila. - Proč? Flirtovala i s jinými muži?
Ne, to vůbec.
Frieda je milá.
Nikdy nebyla drzá nebo neslušná, nic takového.
Setkal jste se s jejími přáteli nebo rodinou?
- Co udělala? - Otázky kladu já, Rothenfluhe.
Její rodiče jsou oba mrtví.
Bydlí u sestry, ale tu jsem nikdy neviděl.
Myslím, že nemá moc přátel.
Posílala vám pohlednice?
Ne.
- Jen jednou dopis. - Co v něm psala?
Mám čisté svědomí. Nikdy jsem nikomu nic neudělal.
Jak byste popsal váš vztah?
Mohlo z toho něco být.
Ale?
Něco jsem ti přinesla.
Do našeho salónu přišel přítel paní Bahonové.
Fotograf.
Všechny nás fotil v našich svátečních šatech. Zadarmo!
Krásná.
Je nádherná.
Ale ve skutečnosti se mi líbíš ještě víc.
Chci ti něco říct, Friedo.
Nabídli mi práci u Švýcarských spolkových drah.
V Curychu.
V Curychu?
Ale budu tě jezdit ve volném čase navštěvovat, když to půjde.
A teď mám tvoji pěknou fotku.
Možná pro mě přijedeš.
Z touhy.
Chtěla bys to?
Tím vaše známost skončila?
Přesunem do Curychu?
Nikdy mi neodepsala.
- Máte ještě tu fotku? - Tu fotografii? Doma.
I ten dopis?
Ano.
Mluvila slečna Kellerová o svém synovi?
O jakém synovi?
Raz, dva, tři!
- Bravo! - Gratulujeme!
Krásný pár.
- Pane kolego. - Pane předsedo.
Nedostal jste pozvání?
- Že má vůbec čas na něco takového. - Pánové.
- Gratuluji. - Děkujeme.
Chytrá holka, našla jste si chytrého kluka.
Má před sebou slibnou kariéru.
Možná byl chytrý on, že si našel chytrou ženu.
- Gesine, pojď sem! - Dejte si ještě skleničku.
Vy také, pane prokurátore.
Snad si nezničí budoucnost.
Zdá se, že vztah s tou divoškou mu trochu zatemňuje mysl.
Najednou se zastává novodobých výstředností.
Dokonce řekl, že navzdory své povaze mohou být ženy právničkami jako muži.
- To je směšné. - Já vím.
Studoval vůbec v Německu, nebo jen flirtoval?
Řekl jsem: "Díky své povaze.“
Pánové.
Není o Gmürových známo, že tam drží opratě žena?
Jak se opovažujete?
Na zdraví.
Omluvte mě, moje žena čeká.
Spousta žen se chtěla stát paní advokátovou.
Vyhrála Němka.
Bylo to tak i u vás?
To byly úplně jiné časy.
Bolí tě hlava?
Dnes by měl Ernstli narozeniny.
Jednou jsem mu přinesla dort.
Se svíčkou.
Tak moc se mu líbila, že ji nechtěl sfouknout.
Myslela jsem, že to neucítím.
Smutek matky, která ztratila dítě.
Ale je to pořád tady.
Všude.
Proč jsem necítila nic předtím?
Měla jsem křičet hlasitěji?
Víc se bránit?
Mám hlavu plnou myšlenek.
Všechny je nechápu.
Nikdy mi nedovolili být matkou.
Ale slyším ho,
i bez uší.
Vidím ho,
i bez očí. Jeho malou tvářičku.
Jak se na mě dívá.
Držím jeho ručičku,
teplou a jemnou
jako samet.
Nikdo se neměl dozvědět o hanbě, která mě tížila.
Ale teď, když se dívám smrti do očí, prožívám svou nejtemnější chvíli.
Možná to pochopíte, pane Janggene, možná někdo pochopí,
jak se ze mě stalo monstrum, kterým teď jsem.
Bylo to v neděli večer, kdy mě uvrhl do mého neštěstí.
Na.
Proč?
Zapálíme za Ernstliho svíčku.
Tak už to přiznejte.
Dávala jste přednost tajným polibkům u jezera.
Dítě vám jen překáželo.
Nechtěla jste být matkou, chtěla jste být svobodná.
Svobodná? Chtěla jsem být skutečnou matkou.
Skutečná matka nezabije své dítě a nezahrabe ho v lese!
Neměl budoucnost! Život může být krutější než smrt.
Vy zastupujete zákon?
Nemáte ponětí.
Ne všichni jedí stříbrným příborem!
U prázdného talíře je naleštěná vidlička k ničemu!
Už mám dost vaší sebelítosti.
- Chci mluvit s panem Janggenem. - Vyspává opici.
Moment!
Odkud ho znáte?
- Poslouchej mě! - Víš, co to je, Erno?
Zrada!
To jsem od tebe nečekal. Sakra.
Každý má právo na obhajobu.
- I když udělal něco nelidského. - Ty jsi teď dozorkyně?
Proboha! Spolčit se s Janggenem za mými zády.
- To je odporné! - Je to přece její obhájce.
Ano. A díky tobě má všechny informace, které potřebuje.
- Uklidni se! - Je to vražedkyně, Erno. Vrah!
Není to tvoje přítelkyně ani náhrada za dítě! Chladnokrevně ho uškrtila!
To víš jistě?
Tady! Přečti si to.
Proto, Ctihodnosti, pachatelka jednala v daných okolnostech
pod vlivem
omluvitelné vášně.
To představuje trest odnětí svobody na jeden až deset let.
Velká slova, pane advokáte.
Ale k tomu by nikdy nedošlo, kdyby ji otec dítěte podporoval.
Na tuhle část jsi zapomněl.
Naznačuješ, že chudák ženská má poškozený mozek.
"Pokud se žena zaplete s ženatým mužem,
nezaslouží si laskavost ze strany zákona.
Musí nést následky své nemorálnosti sama.“ Thurgauský zákon.
Za nemanželské děti nemohou vždy nemorální ženy.
Pro to neexistují důkazy.
Ani pro to, že to nebylo znásilnění.
I kdyby, musela by podat žalobu v Thurgau, kde bylo dítě počato.
Ale ženatí muži tam nemohou být stíháni.
Očividně se chtěla vyhnout odsouzení.
Ale k otěhotnění jsou vždy potřeba dva!
Máš pravdu, morálně. Ale u soudu můžu pracovat jen s tím, co dovolují zákony.
Nikoho nezajímá, jak bylo v Thurgau dítě počato,
ale jen to, jak zemřelo v St. Gallenu.
V konečném důsledku jde o morálku.
Prohlásit ženu, které jedná ze zoufalství, za bláznivou, je stejně nemorální!
Jak se má něco změnit, když nikdo neudělá první krok?
Nejprve se musí změnit myšlení a pak zákony.
Nejsem naštvaná na tebe, ale na muže, kteří vytvářejí zákony.
Jedna,
dva, tři...
Nesedí vám?
Ty nejsou pro mě.
Já nechci ven.
- Všichni se dozví, co jsem udělala. - Ví to celá země.
Proč jste zabila své dítě?
Vražedkyně!
Shoříš v pekle, čarodějnice!
Děvko!
Nechte nás projít!
- Pane prokurátore! - Máte pár minut pro Tagblatt?
Pane Gmüre!
Obžalovaná, Frieda Kellerová.
Podívejte, jak je nešťastná.
Zahajujeme řízení státní prokuratury St. Gallen proti Friedě Kellerové.
Vzhledem k obrovskému zájmu veřejnosti a tisku
se jednání koná zde v síni Velké rady.
Rád bych přivítal členy Velké rady. Pánové.
Pane prokurátore Gmüre, přečtěte prosím obžalobu.
Děkuji, Vaše Ctihodnosti.
Dokážu,
že obviněná švadlena
Frieda Kellerová z Thurgau zabila své dítě.
A že její čin byl úmyslný.
Její dítě
bylo nechtěným výsledkem její práce v hostinci U pošty v Bischofszellu,
kde slečna Kellerová neodolala svodům tamního hostinského.
Znásilnění!
Klid, prosím!
Antropometrické měření odhalilo
klínovitý ušní lalůček,
což jasně dokazuje sklony k lhaní a krádeži.
To druhé lze prokázat.
- Klid, prosím! - Sestro Wyssová, přistupte.
Jak byste popsala povahu slečny Kellerové?
Nedbalá.
Vždy se objevila jen na naši výzvu.
Měla jste dojem, že slečna Kellerová měla syna ráda?
Vlastně chlapce ani neznala.
Poté, co slečna Kellerová musela svého syna ze sirotčince odvést,
vám napsala toto:
"Informuji vás, že cesta proběhla hladce a Ernstli se v Mnichově dobře zabydlel.“
Ano.
Dopis je datován 1. června 1904.
To už byl Ernstli dávno mrtvý!
- Klid v soudní síni! Děkuji. - Děkuji.
Nemám další otázky.
Prostě nemáme dost místa pro tolik nemanželských dětí.
Nemůžeme je všechny živit. Už tak máme málo peněz.
Děkuji. Můžete se posadit.
Ano. Ale kde si vyzvednu peníze, které stále dluží?
Prosím, posaďte se, nebo opusťte místnost.
Skutečnost, že obžalovaná
zamlčela svůj přestupek,
naznačuje předem promyšlený čin.
- Rád bych předvolal dalšího svědka. - Žádosti se vyhovuje.
Heiri Rothenfluh!
Výpověď Heinricha Rothenfluha,
zaměstnance železnic v Curychu, zní takto:
"Před dvěma lety, na podzim roku 1902,
jsem se s Friedou Kellerovou seznámil a vznikl mezi námi důvěrný vztah.“
Posílal jste si s obžalovanou dopisy a pohlednice?
Čas od času.
Například tento dopis.
Napsala vám ho Frieda Kellerová?
- Ano. - Tak ho prosím soudu přečtěte.
"Drahý Heiri, včera jsme se viděli
a dnes už po tobě toužím.
Celou noc jsem nemohla myslet na nic jiného
a jen jsem se snažila nějak zabít čas.
Neumím si představit, jak to bude, až odjedeš.
Byla bych moc ráda, kdybych mohla jet s tebou.
Dávala bych ti každý den sto polibků.“
Kolik lascivní nemravnosti se vejde na tak malý papír.
Musíte být velmi nenároční, abyste v tom viděli chlípnost.
Pane Rothenfluhe, kdy vás obviněná informovala
o svém smilstvu a o tom, že vstoupí do manželství s dítětem?
- Frieda byla vždy slušná. - Prosím, odpovězte na mou otázku!
Nikdy vám neřekla, že má dítě?
- Ne. - Děvka!
- Klid, prosím! - Oklamala vás.
Děkuji, pane Rothenfluhe.
Obžalovaná se chtěla zbavit svého břemene,
aby mohla vést svobodný a bezstarostný život.
Šla do lesa s dítětem a provazem
s jasným záměrem ho tam zabít!
A to je vražda!
Klid, prosím.
Pane Janggene, vaše vyjádření.
Vážený pane předsedo soudu, vážení soudci.
Když matka zabije své dítě,
musí mít vážné důvody.
Důvody, které ukazují, že je něco spatně s naší společností,
nejen s dotyčnou ženou.
Protože ženy neposloucháme. Přehlížíme jejich volání o pomoc.
Obžalovaná, jejíž povaha není ani v nejmenším špatná,
se domnívala, že má neřešitelné dilema.
Prostá švadlena ze skromných poměrů
je ponechána, aby sama čelila výzvám života,
zatímco je drcena rostoucími dluhy.
Pro už tak sužovanou mysl slečny Kellerové to bylo příliš.
S poškozením mozku díky nemoci v raném dětství
a omezenou schopností myslet a cítit se domnívala, že je v krizové situaci.
Východisko pro obžalovanou nastínila její vlastní matka.
Jako mladá také zabila nemanželské dítě,
aby svůj problém vyřešila.
Klid!
O několik let později šla dcera stejnou cestu.
Ano, právní důsledky jsou tu závažnější,
protože obětí její matky bylo novorozené dítě.
Ale i tak, jak to vysvětlíte?
Špatné dědictví.
Trestný čin musí být posuzován z tohoto hlediska,
neboť jasně odráží předchozí život obžalované.
Naprosté zoufalství
dohnalo Friedu Kellerovou k šílenství a do situace,
ve které měla pocit, že nemůže jinak, než své dítě zabít.
Klid, prosím.
Ve své tísni byla obžalovaná sama. Bez podpory, bez peněz.
Raději mlčet,
raději zapomenout.
To byla jediná rada, kterou v životě dostala.
A to je motiv, který se táhne celým jejím životem.
Navíc jí žalobce upřel spravedlivý proces tím,
že obhajobě nedovolil se s ní před zahájením řízení vidět.
Neuvěřitelné!
Ačkoliv je v sázce život obžalované
a čelí velmi spornému trestu.
- To je pravda! - Zrušte trest smrti!
Klid, prosím!
Ale zdá se, že alespoň jeho žena má smysl pro spravedlnost.
Vezměte si z ní příklad, pane prokurátore.
Frieda Kellerová
byla starostlivou matkou.
Dítě mělo kolem krku provaz!
Střihy na školní uniformu, které se našly v jejím pokoji, dokazují...
- Chlapec neměl obličej! - Ticho!
Střihy na školní uniformu, kterou by oběť potřebovala až v budoucnu,
dokazují, že Frieda Kellerová měla v plánu si svého syna vzít zpět,
jakmile by jí to okolnosti umožňovaly.
Ale osud tomu chtěl jinak.
Pane předsedo soudu, vážení soudci,
ano, moje klientka je vinná.
Frieda Kellerová zabila své dítě.
Ale vina, o které zde mluvíme, je komplexnější
a alespoň částečně spočívá někde úplně jinde.
Frieda Kellerová není ojedinělý případ.
Mnoho matek musí své děti skrývat.
- Skrývat, ne pohřbívat! - A co děláme?
Co dělá společnost s člověkem v nouzi?
Otočíme se k němu zády.
Co dělají sestry z tempelackerského sirotčince?
Vyhodí dítě na ulici.
A co dělá její vlastní rodina?
Neposkytne dítěti domov z obavy z pomluv.
A svědek, který byl podle státního zástupce obžalovanou oklamán.
Co ten dělá? Nechá zamilovanou ženu, aby mu psala milostné dopisy,
jak mu chce dávat polibky, a při první příležitosti ji opustí.
- Darebák! - Irelevantní! Spekulace!
Pane prokurátore, prosím.
Náš vážený pan prokurátor to považuje za irelevantní.
Promiňte, ale nabízí se otázka, irelevantní pro koho?
Pro vás osobně, pane Gmüre?
Zastupujete společnost s jejím dvojím metrem.
Ptám se vás, pane Gmüre,
přijal byste vy sám
to ostudné dítě?
Vaše Ctihodnosti,
obhajoba považuje za prokázané, že tento
ohavný čin nebyl plánován s jasnou myslí.
Obhajoba žádá mírný trest odnětí svobody
a psychiatrické vyšetření, pokud to bude považováno za nutné.
Děkuji.
- Chtěla by obžalovaná něco říct? - Ne, pane předsedo.
Slyšení tedy ukončuji.
Soudci se odeberou k poradě.
Soud rozhodl.
Obžalovaná Frieda Kellerová je
v souladu s článkem 133 trestního zákoníku
shledána vinnou z vraždy
a odsuzuje se k trestu smrti.
Ne všichni s rozsudkem souhlasí.
Tento rozsudek je velmi kontroverzní. Nejen před soudem, ale i ve společnosti.
Marně bojoval o její život.
Vražda je vražda. Suverénní vítězství státního zástupce Waltera Gmüra.
Vítězství pro zákon, porážka pro spravedlnost?
OMILOSTNĚNÍ
ŽENA, ŽIVOT, SVOBODA
To, že veřejnost horlivě žádá shovívavost pro Friedu Kellerovou,
ukazuje, že je čas změnit přístup.
ZRUŠTE TREST SMRTI MILOST PRO FRIEDU KELLEROVOU
Ale to, že nekřičíme, neznamená, že rozsudek není nespravedlností.
MUŽI BY NEMĚLI ROZHODOVAT O ŽIVOTECH ŽEN
Soud opět ukázal, že právo, morálka a spravedlnost nejdou ruku v ruce.
Záleží jen na několika mužích,
zda bude náš zákon vykládán v duchu spravedlnosti.
Pane prokurátore.
Gratuluji k vítězství.
Slyšel jsem, že brzy budete nominován do Velké rady.
Tady.
Moje žádost o milost.
Dobře víte, že to nestačí. Musí ji podat i odsouzená.
Ona to odmítá. Nechce se mnou mluvit.
- Žádám vás o pomoc. - Co jste čekal?
Představil jste ji jako šílenou.
Zamezil jste mi k ní přístup ve svůj vlastní prospěch.
Teď jste vyhrál a těšíte se velké úctě.
Pomozte mi zachránit život té trpící ženy.
Pane Gmüre, dochází nám čas. Máme dva dny na podání žádosti.
Proč bych vám měl pomáhat zrovna já?
Bylo to nutné?
To, že náš domov nebyl požehnán dětským smíchem,
je naše neštěstí.
Využívání utrpení druhých to nenahradí.
Nikdo se neměl dozvědět o té hanbě, která mě tížila.
Ale nyní, když se dívám smrti do očí, prožívám svou nejtemnější chvíli.
Byla neděle večer, kdy mě uvrhl do mého neštěstí.
Takhle je to správné.
Jenom jsem
chtěla zkusit
být jeho matkou.
Myslela jsem, že nám to s Heirim vyjde.
Napsala jsem ti dopis.
Ale zatím ho nečti.
Přečti si ho až ve vlaku.
Dopis na rozloučenou?
Doufám, že ne.
Brzy tě přijedu navštívit.
A co kdybychom bydleli v Curychu spolu?
Ale máš práci u paní Bahonové ráda, ne?
Švadleny potřebují jistě i v Curychu.
Ženy nemají do ubytoven přístup.
Můžeme ušetřit na byt. Nepotřebujeme toho moc.
Kuchyň, ložnici a dětský pokoj.
No poběž!
Jste jako opravdový fotbalista.
Střílej a dej gól.
- Super! - Díky.
- Jde ti to. - No...
Jsou o trochu menší než já.
Co kdybych už dítě měla?
Dítě?
Ty? Ne.
Ty nejsi taková.
To se stává jen laciným holkám.
Doprovodíš mě na nádraží?
Ano.
Měla jsem ho moc ráda.
Kéž by si mě byl vzal.
Nebo kdyby Ernstli mohl zůstat v Tempelackeru o něco déle.
Nikdy bych to neudělala.
Musíte mi věřit, madam.
"Když tam už sestra nechtěla chodit, poslal otec do hostince U pošty mě,
protože jsme potřebovali peníze.
Zimmerli mě požádal, abych přinesla ze sklepa víno.
Přišel tam za mnou a byla jsem ztracena.“
To napsala vaše sestra.
Pracovala u Zimmerliho, protože vy už jste nechtěla.
Věděla jste, že bude Friedu obtěžovat.
Protože to dělal i vám.
Uvědomujete si, že jste tomu mohla zabránit?
Kdybyste to někomu řekla!
- Kdyby aspoň někdo něco řekl! - Běžte!
- Chtěl jsem se slušně zeptat... - Kdo ji odsoudil k smrti? Vy!
Je vaše chyba, že to takhle dopadlo.
Je pravda, co říkal?
Měla jsi pravdu.
Byl jsem hlupák, že jsem tě tak trápil.
Omlouvám se.
Posaď se.
Napij se.
Otevřít.
Tady zapomínáš, že venku život pokračuje.
Teď to nesmíš vzdát.
Musíš napsat žádost o milost.
Nemůžou tě jen tak zabít.
Radši zemřu,
než abych tady hnila celý život.
Zavřená jako zvíře.
Poplivaná.
Prohlášená za šílenou.
Možná
mají pravdu.
Vůbec tě neznají.
Stejně mě odsoudí.
Tohle jsem nechtěla.
Nic z toho. Musíš mi věřit.
To je dobrý.
Ne.
Není.
Je to moje vina.
Můžu za to, co se stalo.
Dobře jsem věděla, co ti Zimmerli dělá.
Friedi, je mi to líto. Jen jsem to už nemohla vydržet.
Strašně jsem se styděla.
To není pravda.
Jak jsem ti mohla pomoct?
Nemohla jsem přijmout dítě, které se na mě dívalo těma svýma očima.
Běž pryč.
- Vykonejte rozsudek co nejrychleji. - Já nevymáhám dodržování zákonů.
Všechny ty drby jsou pro mě a moji rodinu nepříjemné.
Jsme pranýřováni. Ale my s tím nemáme nic společného!
- Musíte pochopit, že... - Mám práci.
Co tady dělá?
Pan Zimmerli je na odchodu.
Patříš do pekla.
Nikdy se nedokázal ovládat.
Pořád nás osahával.
Muži jako on si myslí, že si s ženami mohou dělat, co chtějí.
Jako s kusem nábytku, na který si sednou, kdy se jim zachce.
Friediny polštáře byly měkčí než tvoje.
Lidé mohou dělat špatné věci, aby se ochránili před vlastní bolestí.
Jsem státní zástupce.
Neměl jsem na výběr.
Já taky ne.
Vlastně vás chápu.
Že dáváte přednost smrti před životem.
To už jste dokázala.
Teď to děláte znovu.
Nesouhlasím s tím, co jste udělala.
Ale smrt
si nezasloužíte.
Celou dobu jste mlčela.
Proboha, pozvedněte teď hlas a požádejte o milost!
Váš příběh...
Musíte zůstat naživu, jinak se nic nezmění.
Bojujte o svůj život, Friedo.
Jak to vypadá?
Pět dlouhých let jsem statečně snášela strádání a starosti.
Své utrpení jsem s nikým nesdílela, tiše jsem ho nosila v srdci.
Když zemřela matka, ztratila jsem oporu.
Bez jejího soucitu a pomocné ruky mi už došly síly.
Pane Gmüre!
Neudělala jsem to z nenávisti nebo odporu ke svému dítěti.
Strach z odsouzení a pohrdání mě dohnal k takovému zoufalství,
že jsem už nebyla schopná jasně uvažovat.
Bylo to, jako by mě poháněl zlý duch.
Ztratila jsem pojem o velikosti své viny.
Jen Bůh ví, jaká jsem byla uvnitř.
To, co jsem udělala, je hrozné.
Smutek mě bude provázet celý život.
Ale prosím vás o milost. Darujte mi milost života,
abych se mohla upřímnou a hlubokou lítostí zlepšit
a najít klid a mír mysli, které jsem ztratila.
A tak, pokud se prostřednictvím píle, poslušnosti a dobrého chování
dokážu osvědčit, může mi zůstat malá naděje,
že zažiji znovu svobodu a vrátím se k dobrým lidem.
Milost je vaše výsostné právo. Prosím, abyste mě shledali hodnou.
Kéž jste vy i Bůh milosrdní k ubohé slabé dívce, jíž jsem.
K nešťastné
Friedě Kellerové.
Zahajujeme hlasování o udělení milosti Friedě Kellerové.
Členové Velké rady, odevzdejte své hlasy.
Hlasovací urnu, prosím.
Velké rada rozhodla,
aby byla Frieda Kellerová, odsouzená k trestu smrti, omilostněna.
Trest smrti je zrušen
a změněn na doživotní žalář
s příkazem mlčení v samovazbě.
Jako odsouzený zločinec nemáte nárok na žádné výsady.
Nemáte právo na dopisy ani návštěvy.
Ztratila jste právo na jméno
a od dnešního dne už nesmíte
nikdy s nikým mluvit.
Frieda Kellerová strávila 15 let v samovazbě.
Ve špatném duševním i tělesném stavu jí byla v roce 1919 udělena milost.
Po mrtvici v roce 1939
byla hospitalizována na psychiatrické klinice Münsterlingen,
kde o tři roky později zemřela.
Případ Friedy Kellerové symbolizoval nespravedlnost tehdejšího práva
a podnítil švýcarské ženské hnutí požadující rovná práva pro všechny.
V roce 1942 vstoupil v platnost švýcarský trestní zákoník
a trest smrti byl zrušen.
Od té doby mohou být ženatí muži stíháni za sexuální násilí.