Hent den! Flink gutt, Pippin. Kom hit med den.
Her! Slipp den. Flink gutt.
Er du med? Hent den.
- Mamma, hvor vil du ha brettspillene? - Legg dem i familierommet.
- Hvilket er familierommet? - Finn ut av det, Ty.
Ja, selvfølgelig. Jeg skjønner det.
Nei, det går bra. Jeg håper han føler seg bedre snart.
Hva? Hva da? Nei.
Jo, det går fremover.
Det er bare mye arbeid å pakke ut alt.
- Dere gjorde nok det rette. - Ja, dette blir flott.
- Ok, Jess. Takk igjen. - Ok, vi ses i morgen.
Owen, hva gjør du? Hvordan kom du deg opp dit?
- Jeg klatret opp. - Kom ned.
- Du skal hjelpe til. - Jeg hopper ned.
- Ikke vær dum. - Hva får jeg?
- Ingenting, for da dør du. - Det er bare tre meter.
Owen, kom ned. Nei, Owen. Du kommer til å skade deg.
- "Du skader deg." - Kutt ut, Owen.
- Jeg skal hoppe. - Owen...
- Ja! - Nei. Owen!
Owen?
Det var så kult!
- Du er en idiot. - Owen!
Går det bra? Herregud.
- Du kunne ha skadet deg. - Unnskyld, mamma.
- Du skulle passe på ham. - Jeg gjorde det!
Unnskyld.
Herregud. Kom, vi går.
Hvis dere kjeder dere, har vi esker å pakke ut.
Så kan dere utforske stedet. Ok, Superman?
- Du er en idiot. - Herregud. Hold øye med ham.
Hva er det, Pip? Hva ser du?
Kom igjen. Kom. Flink gutt.
Jeg trekker for gardinene.
Nå skal du sove. Av eller på?
- På. - Ok.
- Åpen eller lukket? - Åpen.
- Mamma? - Ja?
Unnskyld at jeg hoppet i høyet.
- God natt og sov godt. - I morgen skal bli flott.
Den nye dagen lover godt.
Har du det bra? Trenger du ikke et teppe eller noe?
Visste du at dette var mitt rom? Tante Silas lot meg velge veggfargen.
- Hvor lenge? - Hvor lenge hva?
Skal vi være her?
Til jeg finner noe annet.
Du har i det minste ditt eget rom.
Ok, sov godt.
Kom igjen, Pip. Skal du ikke sove?
Greit, gjør som du vil. Du kan pakke ut resten.
- Ok, ikke glem ryggsekkene. - Glad i deg, mamma.
- Ha det gøy. - Hei! Hvordan går det, vennen?
- Bra. - Ja?
- Hei, kompis. Går det bra? - Ja.
- Gå og si hei til Macy. - Hei, dere.
Hei! Hvordan går det?
- Hei. - Hei.
- Henter du dem etter middag? - Ja, takk for at dere stiller opp.
Ikke noe problem. Hvordan går flyttingen?
Hva er dette?
Advokaten min ville at du skulle se det før møtet vårt.
- Hvordan er det nye stedet? - Nye?
Det har stått tomt siden tanten min døde. Det er umoderne, for å si det mildt.
Jeg kan ikke tro at han fikk huset etter det han gjorde.
Jeg hadde ikke noe valg. Foreldrene hans kjøpte det til oss.
- Du kunne ha bodd hos meg. - Ja. Takk. Det er bare midlertidig.
- Jeg finner en leilighet til våren. - Smart jente.
- Jessica? - Ja.
Helen Osgoods prøveresultater. Hun er på rom E3. Kan du ta det?
- Vær så snill? - Greit, Estelle.
Ok.
Nybegynner.
God morgen, Mrs. Osgood.
Dr. Simmons kommer straks. Jeg skal bare ta en blodprøve.
Den er tilbake, ikke sant?
Man får ikke gode nyheter her. Det får man på telefonen.
- Jeg skal bare ta en blodprøve. - Hør her...
Hvis jeg har lite tid igjen, vil jeg vite det nå med en gang.
Vær så snill.
Det er ikke så bra.
Herregud.
Jeg orker det ikke en gang til.
Ikke en gang til.
- Det er sant. - Nei!
Jo, mammas tante Silas fortalte det. Du var for liten og husker det ikke.
Flyvende kannibaler bodde i en leir ved innsjøen.
- Som de i "Trollmannen fra Oz"? - Nei, de var aper. Dette var noe annet.
De fløy inn til byen og bortførte folk.
Mest småbarn som de spiste!
- Tyler! - Nå ble du redd.
Det var dumt. Hvis det var sant, ville du ha vært redd. Ikke jeg.
Hvorfor er mamma redd for at jeg skal skade meg?
- Hun vil ikke miste oss. - Miste oss? Mener du dø?
Nei, ikke dø.
Bare glem det, Owen. Vi er nesten fremme.
- Hvor mye fisk skal du dra opp? - Mer enn deg.
Er det her?
Jeg antar det.
Er dette tante Silas' innsjø? Hvor er alt vannet?
- Det blir dårlig fiske. - Ja.
- Hva er det? - Hva da?
Det.
Owen, la oss gå tilbake.
Pippin. Pippin, vent! Pippin.
Nei, Pippin! Kom tilbake!
Pippin!
Pippin, kom tilbake!
- Pippin! - Ta ham, Owen!
Kom igjen! Få ham løs!
- Tyler, hjelp meg. - Kom igjen, Pippin.
Tyler! Kom igjen.
Hjelp meg. Tyler.
Jeg sitter fast. Dra.
Kom.
Dette beviser ingenting.
Og de er tre år gamle. Hvilken rolle spiller det nå?
- Kan det dukke opp noe annet? - Nei, jeg har fortalt deg alt.
Jeg har ikke tatt noe på 15 måneder, Jill.
Påvirker dette sjansene mine?
- De dømmer som regel i morens favør. - Ja, jeg vet at de gjør det.
Vent litt. Jeg må ringe deg tilbake.
Hei! Owen. Dere skulle jo ikke gå dit.
- Det var ikke min feil. Pip løp uti. - Jeg orker ikke dette.
Kle av dere og skyll av dere ute. Ikke kom inn før dere er rene.
Jeg henter vannslangen.
Det var ikke din feil, Pip.
Han liker ikke oliven i sausen.
Pappa pleier å fjerne dem.
Greit.
Hør etter, begge to.
Jeg er ikke perfekt. Jeg er ikke det.
Jeg vet at pappa har stilt opp for dere mye mer enn jeg har gjort.
Men jeg er her nå.
Jeg vil vi skal bli en ordentlig familie, men vi må holde sammen. Særlig nå.
Jeg vet at dette huset ikke er som vårt gamle hus.
Men jeg vil prøve å gjøre det til vårt hjem.
Jeg skal ikke svikte dere igjen. Aldri.
Jeg er så glad i dere begge.
Men du er litt mer glad i meg, hva?
- Owen! - Hvordan visste du det?
Owen!
- Owen, hun lyver. - Du hørte det selv.
Kompis?
Hva er det, Pip? Ser du noe?
Mamma... Jeg tror det er noe der ute.
Hva er det?
Det er nok bare en vaskebjørn.
- Pippin! - Owen.
- Nei, Pippin! - Vær forsiktig! Owen!
- Nei! - Owen!
- Pippin. Pippin! Kom hit! - Pippin!
- Kom hit, gutt.
- Pip? Pippin! - Pippin!
- Han kommer når han er ferdig. - Hvorfor tok du ham ikke?
Han var for rask.
- Jeg skal lete. - Absolutt ikke.
- Mamma, det er Pippin. - Du får lete etter skolen.
- Da er det for sent. - Owen, slutt. Gå inn.
Du liker ikke Pippin fordi pappa ga ham til oss.
Vi tenker på barna. De trenger faren sin.
De møter ham annenhver helg. I hverdagen trenger de stabilitet.
Jeg er enig. Patrick har gitt dem den stabiliteten i nesten tre år
- da Mrs. Stokes hadde problemer. - Vi trenger ikke å ta opp det.
Mrs. Stokes var på avvenning. Hun kan ta vare på barna sine nå.
Det har hun bevist de siste 12 månedene.
Hva er Owens favoritthistorie, Jess?
Hva er Tys favorittfilm? Hva vil hun ha på eggene?
- Hold opp. - Jeg tok meg av dem da du ikke kunne.
Og nå vil du ekskludere meg? Fire dager i måneden?
Nei, det er ikke nok. Jeg fortjener mer.
Mer? Vil du ha mer? Du fikk huset og barnepiken!
Ikke bland inn henne!
Du blandet henne inn i dette da du knullet henne!
Mens jeg sov på sofaen.
På sofaen, på badegulvet, i bilen!
Du sov hvor enn du ville! Du gjorde ikke en dritt!
Faen ta deg!
Det var ikke til vår fordel. Du må ikke miste fatningen.
Du må bevise at barna hører hjemme hos deg.
- Takk. - Vi snakkes senere.
- Han er en gul labrador. - Nei, beklager.
Owen? Tyler?
Hei. Hvordan går det?
Ta på deg en jakke og ta en pause. Vi skal ut og lete etter Pippin.
Jeg prøvde å stoppe ham.
Owen, sett deg i bilen. Sett deg i bilen!
Se på meg. Aner du hvor bekymret jeg har vært?
Hvorfor syklet du så langt og uten sykkelhjelm?
Fordi jeg elsker ham! Du tenker bare på deg selv.
- Det er ikke sant. - Jeg forstår at pappa forlot deg.
Sett deg i bilen, for helvete!
Du lot ham stikke av. Du burde få husarrest.
Han er tilbake! Dere, han er tilbake!
Dere, Pip er tilbake!
Owen...
Ikke gå nærmere.
- Hva er det med ham? - Owen
Owen, kom tilbake mot meg. Sakte.
Nei, nei!
- Mamma! - Slipp ham!
Pippin. Nei, Pippin!
Slipp ham! Slipp!
Mamma!
Skaff hjelp!
Herregud.
Skaff hjelp! Ring nødnummeret.
- Mamma! - Det går bra.
- Han er ikke ved bevissthet. - Hvordan er pusten?
Veldig overfladisk.
- Kan du ta henne? Ta hånd om henne. - Ja, selvfølgelig. Kom hit, vennen.
- Det går bra. - En, to, tre!
Han er bitt i halspulsåren og i venstrebeinet.
- Jessica. - Hunden har bitt ham.
Vi tar det herfra. Gå og vask deg.
- Hvordan ser verdiene ut? - Blodtrykket er 60/30.
Ok, gi meg en enhet blod. Kan vi rense såret?
- Kom igjen. Rens såret. - Setter inn blodoverføring.
Han kommer til å bli bra.
Ok? Det går bra. Ok.
Flinke leger hjelper ham nå.
- Det var så mye blod, mamma. - Jeg vet det, vennen.
- Det er vanlig ved dyrebitt. - Hvor er han?
Han har fått beroligende. Han flyttes til et eget rom snart.
- Hvorfor lot du ham gå nær hunden? - Hunden? Patrick, det var Pippin.
Du kjøpte ham til dem.
Hvem kunne tro at Pippin ville gjøre det? Han var som gal. Det var ikke Pippin.
- Jeg sa jo at å flytte var en dårlig idé. - Ikke skyld på meg for dette.
- Og nå bor dere helt avsides. - Som om vi hadde noe valg.
Det har gått halvannen uke, og så skjer dette.
- Sover du på sofaen igjen, eller? - Du, kom og bli med meg.
Dette er din feil, Jess. Det er din feil.
Vennen. Gutten min.
Hei. Vi er her, vennen.
Hei. Hvordan føler du deg?
Sulten.
Ja, mye bedre. Vi var veldig heldige. Virkelig?
- Her. Spis nå. - Det lukter rart.
Prøv å spise det likevel.
Unnskyld. Mrs. Osgood er tilbake.
Hun har spurt etter deg, men jeg kan ta det om...
Jeg kan ta en liten pause. Han er allerede mye bedre.
Det gleder meg.
Mrs. Osgood, hyggelig å se deg igjen.
- Helen. - Helen.
Dr. Simmons skal fortelle om behandlingsplanen.
Før det tenkte jeg å sjekke dine vitale tegn om det er greit.
- Hvordan går det i dag? - Er du gift?
Nei, jeg var det. Men... nei.
- Barn? - En gutt og ei jente.
Så fint. Jeg har ikke barn.
Her om dagen fant jeg ut at jeg har 6-12 måneder igjen å leve.
Jeg dro hjem.
Jeg satt og stirret på telefonen. Jeg hadde ingen å ringe.
Det er leit.
Jeg har hørt om leger og sykepleiere
som hjelper folk i det siste stadiet av livet.
De hjelper dem istedenfor å behandle dem.
Mrs. Osgood. Helen, vi gjør ikke sånt.
Men du kunne det. Ingen trenger å vite det.
Helen, jeg vet hvordan det er å føle håpløshet.
Jeg har vært der selv. Det er tøft.
Hva er ordtaket? "Det er alltid mørkest før daggry."
Det er faktisk sant. Hør her.
Det er mange leger her som du kan snakke med,
og som kan ordne rådgivning.
- Kode blå, kode blå. Rom 520. - Jeg kommer tilbake.
Jess! Vi tar oss av ham.
Tørk av ham. Gi ham 45 mg Ativan.
- Sørg for at luftveiene er åpne. - Jeg var bare på toalettet. Hva skjedde?
Snu ham. Gjør klar for intubering.
Hei. Jeg er dr. Forsythe. Owen er mye bedre igjen.
Han må ha intubering til han er mer stabil.
Blodoverføringene ser ut til å hjelpe. Alt er under kontroll.
- Er det en infeksjon? - Vi vet ikke. Dr. Avery tar prøver.
- Sa hun at rabiestesten var negativ? - Ja.
- Akkurat nå mistenker vi blodmangel. - Hvordan kan et hundebitt forårsake det?
Han kan ha fått et virus eller en bakterie fra hunden.
- Kommer han til å dø? - Hva? Nei. Nei, nei.
Nei, selvfølgelig ikke. Owen klarer seg.
- Hva gjør maskinen? - Den hjelper ham å puste.
Han har fått i seg noe, kanskje et virus.
Kroppen hans prøver å bekjempe det.
Han var så liten da han ble født. Han kom en måned for tidlig.
Jeg så for meg det verste. Jeg har aldri vært så redd.
- Men han klarte seg. - Han kommer til å klare seg.
- Ikke sant, mamma? - Ja.
Ja, han kommer seg gjennom dette også.
Ja. Nei, det er det samme.
Ja, han er fortsatt bevisstløs.
- Fortsatt? - Verdiene hans blir verre.
Jeg vet ikke. Alle testene var negative.
- Selvfølgelig gjør jeg det. - Ok, vi kommer halv åtte.
- Hvordan har Tyler det? - Hun sover.
- Shelly sier vel ikke noe? - Hvorfor skulle hun det?
- Er du hos ham nå? - Ja, selvsagt er jeg det.
Jeg ringer deg tilbake. Owen?
Hva gjør du?
Owen. Hva gjør du?
Gi meg den! Hva gjør du? Legg deg i sengen.
- Hva gjør du? - Hva foregår?
- Han våknet og dro ut slangen. - Tok han ut intubasjonen selv?
Pusten hans er bedre.
- Hvor mye Propofol får han? - 3 mg i timen.
Du ville visst opp av sengen.
La oss se hvordan du har det. Klem hånden min.
Verdiene hans er bedre.
Hei, vennen. Du er tilbake.
Vil du spise litt?
- Jeg vil ikke ha det. - Jeg har ordnet det spesielt til deg.
Jeg vil ikke ha det.
Men du må jo spise noe. Hva vil du ha? Hva som helst.
Jeg vil ha mer.
Nei.
- Vær så snill. - Nei, du visste ikke hva du gjorde.
- Mamma, jeg trenger det. - Slutt.
Hei!
- Se på deg. Hvordan har du det? - Bra.
Ja, du ser bra ut.
Vi ble så redde. Ikke sant, mamma?
- Jeg fant denne til deg. - Takk.
Det var den eller en rosa flamingo. Jess?
Du sa jo at han... Hva skjedde?
- Han har kommet seg. - Har han spist?
- Ja. - Ja?
Jeg er så stolt av deg. Hva spiste du?
Hans vitale tegn er på vei opp igjen.
Det var nok et virus, men kroppen kjempet imot.
Så bra. Hvor lenge må han bli her?
Vi vil ha ham her ut uken og se til at det går i riktig retning.
- Fantastisk bedring. Han er en kriger. - Ja, det er han. Han tar etter faren sin.
God natt og sov godt.
I morgen skal bli flott.
Blodtrykket hans synker.
Blodtrykket er 80/30. Pusten er på over 100.
Oksygenmetningen er dårlig. Gi ham oksygen.
Han er blek og klam.
Gi ham saltvannsløsning, 150 ml over en halvtime.
Hva skjedde? Det ser ikke bra ut. Bare han ikke får tilbakefall.
- Jeg kan ta over nå. - Greit, Jess.
- Er du hett sikker? - Ja, Liz.
Jeg er utdannet hospice-sykepleier. Jeg kan ta meg av ham hjemme.
Du sa det selv. Det endret seg i går kveld.
Han trenger sin egen seng og familie. Det forstår du nok.
Ok, ta fri resten av uken og si fra hvis det er noe.
Mamma, pastaen er klar!
Mamma. Pastaen er klar.
Har du helt av vannet? Da kan du begynne å spise.
Gå og spis, Ty!
Er du ferdig?
Det holder. Slutt.
Vi må spare på det.
Vi må få det til å vare.
Hva om det tar slutt?
Dette er bare midlertidig. Det går snart over.
- Hva om det ikke gjør det? - Det gjør det.
- Må jeg på sykehuset igjen? - Nei, vi tar ikke sjansen.
Vi kan ikke si det til noen. Ikke til pappa, ikke til Ty.
Hvis noen finner det ut, tar de deg. For alltid. Forstår du det?
Se på meg. Vi vet hva vi skal gjøre, ikke sant?
Vi må bare holde deg frisk til jeg har løst dette. Ok?
- Mamma? - Ja.
Pippin er død, ikke sant?
Ja.
Jeg har sett på prøvene, Mrs. Stokes. Det ser ut som akutt anemi.
- Men kan man se årsaken? - Nei, ikke av det du sendte.
Spis nå, vennen.
Er det noen tilfeller der pasienten bare har svart på alternative blodoverføringer?
- Som hva da? - Orale.
Jeg har hørt om slike saker med psykiatriske pasienter.
Schizofrene som drikker blod for å leve evig.
- Eller bisarre sataniske ritualer. - Glem det. Jeg ville bare spørre.
Etter din sønns traume kan det være bra for dere begge å snakke med noen.
- Jeg kan ordne time i Des Moines. - Det er ikke nødvendig. Takk.
- Er du sikker? - Ja, jeg er sikker.
- Takk for hjelpen, doktor. - Ok.
Owen!
Herregud. Hva gjør du?
- Unnskyld. - Herregud.
- Det er knapt nok til i morgen. - Unnskyld.
Hei, Jess. Har du ikke fri ut uken?
Jo. Jeg trenger bare bandasje til Owen, men kortet mitt virker ikke.
- Kan du slippe meg inn? - Du må ta det opp med Avery.
De tror noen har stjålet blod, så det er endring i rutinene.
- Så irriterende. Skal jeg ringe henne? - Nei, det går bra. Jeg drar på apoteket.
- Hvordan går det med Owen? - Mye bedre.
Det er bra.
- Hei. Kan jeg hjelpe deg? - Ja.
Jeg vil se på et kjæledyr til sønnen min.
Ja visst. Mus er bra kjæledyr for barn.
Har du noe større?
Nå skal jeg vise hvordan man tømmer rådyr for blod.
- Hei. Hvordan var dagen din? - Hett grei.
- Er han syk igjen? - Nei, han er bare trøtt.
- Hadde du en fin dag på skolen? - Helt grei. Hva er det til middag?
- Middag? - Rester.
Godt?
Liker du det? Ok.
Da skal jeg hente mer. Jeg er straks tilbake.
Owen?
- Du senket båten min! - Ja!
Ok, din tur.
- C7. - Du bommet.
- Du jukser. - Jeg jukser ikke.
- Jo, det gjør du. - Jeg lar deg vinne.
- Jeg har bare tatt én. Du jukser. - Hei, mamma.
- Vil du spille med oss? - Nei, jeg skal legge meg. Det er sent.
Vask dere om en halvtime. Det er skole i morgen.
Mamma, klokka er bare sju.
Hei!
- Seriøst, Patrick? - Hva?
Hva gjør du her?
- Hva mener du, Jess? - Vi har faktisk en timeplan.
- Ja. - Barna trenger rutine.
Det er lørdag, Jess. Det er min dag.
Du skal jo jobbe i dag. Vi snakket om det i går kveld.
- Jøss, som armen din ser ut. - Hei, pappa.
Hei, vennen. Du ser pigg ut. Hent søsteren din, så drar vi.
- Hva skal vi gjøre? - Bowle. Du vil elske det.
- Kan vi ikke gå på kino? - Nei.
- Pappa er her! - Et øyeblikk.
- Skal du få en strike i dag? - Ja, du ligger dårlig an.
Du har flasken i ryggsekken. Forstår du?
- Ja. - Kom hit.
- Mamma, det går bra. - Kom igjen, gutt!
- Det går bra. - Gå nå.
Vi har en innkommende. Kode blå, overdose.
54 år gammel kvinne som naboen fant bevisstløs med piller og sprit.
Frue, kan du høre meg? Kan vi ta blodtrykket?
Hva sier hun?
La meg dø. Jeg vil dø.
- Hun vil dø. - Ja, det er åpenbart.
Gi meg Narcan og 30 mi Flumazenil.
Jeg vil dø.
- Katherine. - Hei, Jess.
Hei, David. Hvordan går det?
- Hvor er Helen Osgood? - Seng 24.
- Hun er fastspent. - Takk.
- Hvordan gikk det hos pappa i dag? - Jeg gikk nesten tom.
Du må være sparsom.
Mamma!
Mamma, det brenner!
Mamma!
Å, vennen.
Hei, Jessica. Godt å ha deg tilbake.
- Hvordan går det med Owen? - Flott. Hett frisk.
Strålende. Jeg ringte deg i går, men du ringte meg aldri tilbake.
Vi har fått svar på hundens vevsprøve. Ingen tegn til virusinfeksjon. Merkelig.
- Ja, men han har det bra nå. - Jeg vil likevel ta en blodprøve.
- Kanskje neste uke? - Ja visst.
- Skal du flytte noen? - Ja.
Det kan hjelpepleierne gjøre.
- Hei. Er Helen Osgood utskrevet? - Ja, for ti minutter siden.
Jeg er glad du skal hjem.
Jeg kjører deg gjerne hvis du vil.
Nei takk. Bussen kommer snart.
Det er ikke noe bry. Bilen min står der.
Ingen preken. Jeg tenkte du ville ha selskap.
"Det er alltid mørkest før daggry."
Det var vel det du sa til meg?
Da jeg våknet i morges, hadde noen lagt vakre, hvite nelliker på nattbordet mitt.
Sikkert en av sykepleierne.
Jeg vet ikke.
Av en eller annen grunn ga det meg en enorm følelse av
glede.
Jeg har ikke følt det... på veldig lenge.
Det fikk meg til å reflektere over det du sa.
- Man kan elske livet sitt selv om... - Hørte du det?
- Hva da? - Det er noe som skrangler.
Det er nok ungenes fotball. Jeg skal bare stoppe her.
Det tar bare et øyeblikk.
Det er bare rot.
To unger.
Jeg har ordnet det.
Ikke si noe. Ok? Bare hør etter. Du har rett til å vite hva som foregår.
Jeg skal prøve å forklare det for deg. Kan du være stille?
Ok. Ikke si et ord.
- Hva skjer? - Stille. Ikke gjør dette verre enn det er.
Hvis du ikke kan være stille, får du munnkurv igjen.
Ja? Ok.
Sønnen min er veldig syk.
Jeg vet ikke hva som er galt. Jeg vet ikke hvordan han skal bli frisk.
Jeg kan bare holde ham i live.
Men for å gjøre det trenger jeg din hjelp.
Du har ikke barn. Du er ikke mor.
Du forstår ikke at man vil gjøre alt.
Alt for å redde barnet sitt.
Hva? Nei. Nei...
Takk.
Nei.
Nei, vær så snill. Vær så snill! Nei!
Jeg er lei for det.
- Nei! - Jo!
Forsiktig nå.
Nei, jeg traff kjeglen der! Ta svingen der borte.
Jeg har ikke noe nitrogen igjen. Du har brukt opp alt.
- Fikk du mamma med på videospill? - Ja, og hun er så dårlig.
- Pokker! - Ja!
- Du er så dårlig. - Ta over. Jeg skal rydde.
Mamma, frøken Nelson spurte om Owen.
- Frøken Nelson? - Klasselæreren hans.
Hun lurer på når han kommer tilbake. Hun har prøvd å ringe deg.
Jeg får bare være hjemme hvis jeg er døende.
Jeg liker ham bedre. Middag om et kvarter. Ok?
Vil du spille?
Jeg har vann til deg.
Liker du pizza?
Du må spise.
- Du må spise. - Jeg må på toalettet.
Du er et udyr. Et udyr!
Et udyr!
Nei! Nei!
Herregud.
- Hva er det der nede? - Herregud. Ingenting.
- Jeg bare ryddet. - Hvorfor er det lås på døren?
For Owen. Han får ikke gå ned der og skade seg.
Hei.
- Hva gjør du oppe? - Jeg får ikke sove.
Er du sulten?
- Mamma... - Ja?
Jeg liker det varmt.
Det er bare beroligende, som det du fikk på sykehuset.
Så du slapper av.
Herregud. Hjelp meg.
Hvem er du?
- Kanylen... - Hva?
Dra ut kanylen.
Jeg har litt havregrøt.
Du trenger karbohydrater.
Hvordan løsnet munnbindet?
Tyler? Vennen? Tyler...?
Hva du enn tror, så er det ikke som det ser ut.
Kjære, det er for Owen. Kom frem, så skal jeg forklare.
- Nei! - Vennen.
Slipp meg!
- La meg forklare. - Slipp meg.
Det er ikke som du tror, vennen.
Er det som en sykdom?
Jeg vet ikke. Jeg vet bare at det er det eneste som gjør ham bra.
- Mamma, han må på sykehus. - Nei.
De vil ikke gi ham det han trenger. De vil ikke forstå. Det er for sprøtt.
Men vi kan hjelpe ham. Du og jeg, vennen.
Hva med den gamle damen? Hun kan ikke være innelåst!
- Jeg vet det. - Mamma, det er galt!
Hun er døende. Hun har ingen pårørende.
Så vi skal hjelpe henne å få en fredelig avslutning. Ok?
Men frem til da kan hun redde broren din. Ok?
Hei. Vennen, hun kan redde ham.
Hun kan redde ham. Kjære, hun kan redde ham!
Vær så snill, Ty. Jeg vil ikke dø.
Hvordan smaker det?
Metallisk. Som å suge på en mynt.
- Har du gjort det? - Ja, Josh Kirby sa jeg ikke turte.
- Ekketlt. - Ja.
- Ty? - Ja.
Hva er det som skjer med meg?
Ingenting. Det er midlertidig, akkurat som mamma sa.
Jeg ser annerledes ut.
Ja, men bare når du er sulten.
Jeg føler meg annerledes.
Det går bra, O. Vi skal sørge for at du blir frisk.
Mamma, han er her!
La oss prøve å ha det gøy med pappa i dag. Ok?
- Se på meg. - Hei, pappa.
Hold øye med ham. Det er din oppgave.
Vil du ha ballen, Macy? Hva? Du vil ha den.
Ikke la den seg komme løs. Dra den inn! Bra jobbet!
- Se! Du fikk den! - Bra jobbet, O.
- Du klarte det! - Bra jobbet, Owen.
Nå har du fikset lunsjen. Gå og hent bøtta.
Pokker!
- Hva gjorde du? - Jeg stakk meg på kroken.
Det er ikke så ille. O, hent førstehjelpsskrinet i bilen.
O? Kompis?
Førstehjelpsskrinet i bilen min.
Kan du hente det før klossmajoren blør i hjel?
Du ser at jeg er byjente, hva?
Jeg gir deg mindre beroligende nå. Føler du deg bedre?
Du skal få det mer bekvemt. Jeg skal gjøre mitt beste.
Jeg forstår hvorfor du gjør dette.
Jeg kunne aldri få barn.
Men jeg ønsket meg det.
Noen å gi min kjærlighet til.
Så... Jeg skjønner det.
Kanskje... Kanskje du ikke alltid har vært den beste moren.
Nå skal vi få deg på plass.
Men ingen kan si det om deg nå.
Jeg ser kjærligheten. Jeg kjenner den.
Men du trenger ikke å gjøre dette.
Jeg kan hjelpe deg.
Jeg skal bli her.
Hvordan går det med mamma?
Bra, tror jeg.
- Tror du? - Hun har vært litt distrahert i det siste.
- Hva mener du? - Hun brente nesten ned huset.
- Hva? - Hun glemte bare komfyren.
Pappa, hun er bare sliten etter alt med Owen.
Han virker bra nå.
Ja.
- Jessica Stokes? - Ja.
Beklager at vi forstyrrer. Vi etterforsker en forsvinning.
- Herregud. - Vi har noen spørsmål.
- Selvsagt. Hvordan kan jeg hjelpe dere? - Helen Osgood? Kjenner du henne?
Ja, hun er pasient på sykehuset der jeg jobber.
En kollega av deg, Candice Reese,
så at du spurte om miss Osgood etter at hun ble utskrevet.
Er hun savnet?
Et overvåkningskamera viser at miss Osgood satt på med deg.
Ja, jeg ga henne skyss.
Jeg kjørte henne hjem, og så dro jeg.
Hvor godt kjenner du miss Osgood?
- Hun var en tilbakevendende pasient. - Hjelp! Hjelp meg!
Kreft i skjoldbruskkjertelen. Det var uhelbredelig.
Sist vi fikk henne inn, hadde hun prøvd.
- Candice fortalte det sikkert. - Ja.
Hjelp!
Herregud.
Tror du hun gjemmer seg et sted og prøver å begå selvmord igjen?
Vi finner dessverre ingen slektninger eller pårørende.
- Hun sa hun ikke hadde noen. - Jeg skjønner. Takk for hjelpen.
Hjelp!
Hjelp meg!
- Takk. - Hjelp meg!
Hjelp!
- Drikk. - Det er ikke varmt.
- Jeg bryr meg ikke. Drikk. - Nei.
Drikk!
Hvordan gikk det?
Han holder på å forandre seg. Han oppfører seg ikke normalt lenger.
- La pappa merke til noe? - Hva? Nei. Men han blir bare verre.
Det er ikke nok, mamma. Han trenger mer.
Da skal han få mer.
- Mamma? - Hva er det?
Gå ovenpå og se om hun er der.
Owen.
Mamma?
Hun er ikke ovenpå.
Fant du henne?
Hva er det? Hva skjedde?
Jeg er sulten.
Mrs. Stokes? Jeg er Regina White fra barnevernet.
Hva gjelder det?
Sønnen din, Owen, har ikke vært på skolen siden 15. September.
Vi har prøvd å ringe deg, men ingen svarer.
- Hva har du gjort? - Hva har jeg gjort?
- Er barna dine hjemme? - Nei.
Datteren min er på skolen. Sønnen min sover. Han er syk.
Nei, dere kan ikke komme inn. Han er syk.
- Virkelig? Han ser vanligvis frisk ut. - Hvorfor gjør du dette?
- Hvor er Tyler? - På skolen.
Jeg ringte dit i morges og til dr. Avery.
- Ifølge henne sa du at Owen var bedre. - Han var det!
Var, Jess? Hvorfor er han ikke på sykehuset igjen?
- Jenta mi. - På skolen?
Hvor har du vært, Ty? Dere skal bo hos meg i noen dager.
Gå opp og hent noen klær. Du kan vaske deg hjemme.
- Kom hit, vennen. - Nei. Dere får ikke prate. Kom igjen.
- Kom hit, vennen. Jeg hjelper henne. - Du må bli her.
Nei, jeg vil at hun skal bli med. Vær så snill?
Nå går vi ned, Owen. Jeg skal snakke litt med faren din.
Kom hit, kompis. Det kommer til å gå bra.
Ikke vær redd. Jeg finner på noe.
- Bare bli med pappa. - Hva med Owen?
Ok. Dette er alt jeg har.
Det er ikke nok.
Jeg skal skaffe mer.
Mamma, det hjelper ham ikke. Han blir bare verre.
- Mrs. Stokes, tiden er inne. - Mamma...
Mamma, det er noe ved innsjøen.
- Hva? - Det var der jeg var. Jeg så det.
- Hva snakker du om? - Det er treet. Det gjorde noe med Pippin.
- Og nå forandrer det Owen! - Jeg vet ikke hva du mener!
- Mamma, vi må hjelpe ham! - Kjære, vi gjør det.
- Vi hjelper ham. - På tide å dra.
Hør på meg. Jeg forstår at det er skummelt.
Jeg vil at dere skal forstå. Mamma ga meg ikke noe valg.
Hun er en flott person, og hun elsker dere mer enn noe annet.
Men hun har ikke alltid hatt det lett, og nå er hun ute på gården og...
Hei.
- Kom inn. - Hei, dere.
- Ty, kom hit. - Takk for hjelpen i dag.
Vi skal snakke litt med Regina. Dere kan gå opp så lenge.
Vask dere, så blir det mat snart. Vi kan sitte her inne.
Prøv å være stille. Macy sover.
Du så det jo selv. Hun ser ikke bra ut. Jeg tror hun misbruker igjen.
Jeg vil vite hva vi kan gjøre. Jeg må tenke på deres beste.
Du så hvordan det så ut i huset.
Og Owen er ikke seg selv. Han har mistet livsgnisten.
Han har forandret seg.
Owen! Nei!
Hva gjør du? Du må beherske deg, Owen.
Jeg klarer det ikke, Ty.
- Kom. - Hvor skal vi?
De burde bo her. Vi trenger din hjelp. Hvordan går vi videre med dette?
Vi får vurdere situasjonen i noen dager.
Det viktigste er at barna er trygge.
Det er her fremme. Hold deg fast.
Tyler! Owen!
Hvor er barna, Jess?
- Hva? - Jeg er her for å hente barna.
- Du har allerede tatt dem, for faen. - De tok Shellys sykkel. Er de her?
Nei.
- Gjemmer du dem? - Nei.
- Tyler! Owen! - De er ikke her.
- Skal jeg liksom tro deg? Du bare lyver. - Herregud. De er ikke her.
Pisspreik! Hvor er de, Jess? Hvor?
Er de...?
Tyler? Owen?
Owen!
Si hvor de er, Jess.
Vi er nesten fremme.
Du vet hvor vi skal, ikke sant?
Vi skal brenne ned treet.
Noen har prøvd å gjøre det før. Det er det eneste som vil hjelpe deg.
Vi skal drepe hva enn det er som gjør dette med deg.
Så blir du bra igjen.
Owen?
Owen. Prøv å beherske deg. Du må.
Vær så snill, Owen. Vi må få deg frisk igjen.
Nei! Nei! Nei! Owen!
Owen, stopp!
Nei! Slutt!
Nei! Nei!
Owen, nei! Hjelp!
La henne være!
- Mamma! - Jenta mi.
Jenta mi.
Owen, slutt! Ro deg ned! Nei!
- Mamma, det er ikke Owen! - Ro deg ned.
- Det er ikke Owen lenger!
Ro deg ned.
Det er ikke ham. Det er ikke Owen lenger, mamma.
Det er ikke broren min!
Tyler, snu deg.
Mamma...
Gjør det.
Hva skal jeg gjøre?
Hva skal vi gjøre?
- Vennen! - God natt og sov godt.
I morgen skal bli flott.
Den nye dagen lover godt.
Mamma.
Du...
Vi kan aldri fortelle noen hva som egentlig skjedde.
Ok.
Unnskyld, mamma. Jeg prøvde.
Siden dødsfallet var en ulykke, vil ingen tiltale bli reist, Jess.
Men eksmannen din har anmeldt deg for forsømmelse av barn.
Det er basert på to ting:
For det første lot du barna leke alene på et farlig sted.
Og for det andre Owens obduksjon.
Han led av mangel på kalsium, C-vitaminer og D-vitaminer.
De sier at du lider av Munchhausen by proxy.
- Det er når du gjør barnet ditt sykt. - Jeg vet hva det er.
Kan du si når jeg får se datteren min?
Dommeren har gitt eksmannen din full omsorg.
Men de vurderer det igjen om et halvt år.
Hvis du får orden på livet ditt og går i terapi,
kan de endre avgjørelsen.
Er det bra hos pappa?
Går det bra på skolen?
Jeg vet at det er vanskelig, Ty. Det er min feil. Alt sammen.
Jeg prøver å finne en måte å leve med det på.
Tiden er ute!
Du gjorde det rette.
Vil du leke?
Kom hit! Flink gutt.
Hent den!
Jericho!