Duktig kille, Pippin! Kom hit med den. Här.
Hämta den! Duktig kille, Pippin. Kom hit med den.
Här! Loss. Duktig kille.
Är du med, Pip? Duktig kille. Hämta den, Pip!
Är du med? Hämta den.
Här! Kom hit. Loss.
- Mamma, var vill du ha brädspelen? - Lägg dem i hobbyrummet.
- Vilket är hobbyrummet? - Ty, bestäm själv.
Hallå? Det är bra, tack. Hur är det?
Ja, självklart. Jag förstår. Det är bara...
Nej, det är inga problem. Hoppas att han mår bättre snart.
Va? Vad då? Nej.
Jo, det går framåt.
Det är bara en hel del jobb att packa upp allting.
- Det låter som att ni gjorde rätt. - Ja, det här blir toppen.
- Okej, Jess. Tack igen. Hej då. - Okej, vi ses imorgon.
Owen, vad gör du? Hur kom du ens upp dit?
- Jag klättrade upp. - Kom ner.
- Du ska hjälpa till. - Jag hoppar ner.
- Var inte ett pucko. - Vad får jag?
- Inget för du dör då, pucko. - Det är bara tre meter.
Owen, kom ner här. Nej, Owen. Du kommer att skada dig.
- "Du skadar dig!" - Lägg av, Owen.
- Är du med? - Kom ner.
- Jag hoppar. - Owen...
ON - Ja! Ej. Owen...
Owen...?
Det var så häftigt!
- Du är ett pucko. - Owen! Owen!
Gick det bra? Herregud!
- Du kunde ju ha skadat dig. - Förlåt, mamma.
Du skulle passa honom.
- Jag gjorde ju det! - Förlåt.
Herregud. Kom nu.
Om ni är så himla uttråkade så har vi lådor att packa upp.
Sen kan ni utforska stället. Okej, Stålmannen?
- Du är ett sånt pucko. - Herregud. Håll koll på honom.
Vad är det, Pip? Vad ser du för nåt?
Kom nu. Kom. Duktig kille.
Jag drar för gardinerna.
Nu ska du sova. Av eller på?
- På. - Okej.
- Öppen eller stängd? - Öppen.
- Mamma... - Ja?
Förlåt för att jag hoppade ner i höet.
- God natt och sov gott. - Imorgon är en ny dag.
Då tar vi nya tag.
Har du det bra? Du behöver ingen filt eller nåt?
Vet du att det här var mitt rum? Moster Silas lät mig välja väggfärgen.
- Hur länge? - Hur länge vad då?
Ska vi vara här.
Tills jag hittar nåt annat.
Du har eget rum i alla fall.
Okej, sov gott.
Kom, Pip. Ska du inte sova?
Okej, gör som du vill. Du kan packa upp resten.
- Okej, glöm inte ryggsäckarna. - Älskar dig, mamma.
- Ha så roligt. - Hej! Hur är det, gumman?
- Bra. - Ja?
- Hej, gubben. Är det bra? - Ja.
- Ni får hälsa på Macy. - Hej på er.
Hejsan! Hur är det med er? Vi har saknat er jättemycket.
- Tjena. - Hej.
- Hämtar du dem efter maten? - Ja, tack för att ni ställer upp.
Ja, det är inga problem. Hur går det med flytten?
Vad är det här?
Min advokat ville att du skulle se det innan vårt möte.
- Hur är nya stället? - Nya?
Det har stått tomt sen min moster dog. Det är minst sagt omodernt.
Jag kan inte fatta att han fick huset efter det han gjorde.
Vet du vad? Jag hade inget val. Hans föräldrar köpte det åt oss.
- Gumman, ni kunde ha bott hos mig. - Jag vet. Tack. Det är bara tillfälligt.
- Jag hittar en lägenhet till våren. - Smart tjej.
- Jessica. - Ja?
Helen Osgoods provsvar. Hon är i rum E3. Kan du ta det?
- Snälla? - Visst, Estelle.
Okej!
Nybörjare.
God morgon, mrs Osgood.
Dr Simmons kommer strax. Jag ska bara ta ett blodprov.
Det är tillbaka, va?
Man får inte goda nyheter här. Det får man över telefon.
- Jag ska bara ta ett blodprov. - Hör här...
Om jag har lite tid kvar så vill jag veta det nu med en gång.
Snälla!
Det är inte så bra.
Åh, herregud. Herregud.
Jag orkar det inte en gång till.
Inte en gång till.
- Det är sant. - Nähe!
Jo, moster Silas berättade det. Du var för liten så du minns inte.
Det bodde flygande kannibaler i ett läger nere vid sjön.
Som i "Trollkarlen från Oz"?
Nej, det var ju apor. Detta var nåt annat.
De flög in till stan och rövade bort folk!
Mest småbarn som de åt upp!
- Tyler! - Nu blev du rädd.
Det var fånigt. Om det var sant så skulle du vara rädd. Inte jag.
Varför är mamma rädd för att jag skadar mig?
- Hon vill inte förlora oss. - Hur då? Att vi skulle dö?
Nej, inte dö.
Bara glöm det, Owen. Vi är snart framme.
- Hur mycket fisk ska du dra upp? - Mer än dig.
Är det här?
Jag antar det.
Är det här moster Silas sjö? Var är allt vatten?
- Så mycket för fiske. - Ja.
- Vad är det där? - Vilket då?
Det där.
Owen, snälla vi går tillbaka.
Pippin! Pippin, vänta! Pippin!
Nej, Pippin! Kom tillbaka!
Pippin!
Pippin, kom tillbaka!
- Pippin! - Ta honom, Owen!
Kom igen! Få loss honom!
- Tyler, hjälp mig. - Kom, Pippin.
- Tyler! - Kom.
Hjälp mig. Tyler! Tyler!
Jag sitter fast. Dra.
Kom nu.
Det här bevisar ingenting.
Och de är tre år gamla. Vad spelar det för roll nu?
- Kan det dyka upp nåt annat? - Nej, jag har berättat allt.
Jag har inte tagit nånting på 15 månader, Jill.
Påverkar det här mina chanser?
- De dömer oftast till mammans fördel. - Ja, jag vet att de brukar göra det.
Vänta lite. Jag får ringa upp dig sen.
Hallå där! Owen! Ni fick ju inte gå dit.
- Det var inte mitt fel. Pip sprang i. - Jag orkar inte med detta.
Klä av er och spola av er ute. Kom inte in förrän ni är rena.
Jag hämtar vattenslangen.
Det var inte ditt fel, Pip. Det var inte ditt fel.
Han gillar inte oliver i såsen.
Pappa brukar plocka bort dem.
Okej.
Okej. Hör på nu, båda två.
Jag är inte perfekt. Det är jag inte.
Jag vet att pappa har ställt upp för er mycket mer än jag har gjort.
Men jag är här nu.
Jag vill att vi blir en riktig familj, men vi måste hålla ihop. Speciellt nu.
Jag vet att det här huset inte är som vårt gamla hus.
Men jag vill försöka göra det till vårt hem.
Jag kommer inte att svika er igen. Aldrig igen.
Jag älskar er båda två så mycket.
Men du älskar mig lite mer, va?
- Owen! - Hur visste du det?
Owen!
- Owen, hon ljuger. - Du hörde själv.
Gubben?
Vad är det, Pip? Ser du nåt?
Mamma... Jag tror att det är nåt därute.
Vad är det?
Det är nog bara en tvättbjörn.
- Pippin! Pippin! - Owen!
- Nej, Pippin! - Var försiktig! Owen!
- Nej! - Owen!
- Pippin! Pippin! Kom hit! - Pippin!
- Kom här, gubben.
- Pip? Pippin! - Pippin!
- Han kommer när han är klar. - Varför tog du honom inte?
Gubben, han var för kvick.
- Jag tänker leta. - Absolut inte.
- Mamma, det är Pippin. - Du får leta efter skolan.
- Då är det för sent. - Owen, sluta nu. Gå in.
Du tycker inte om Pippin för att vi fick honom av pappa.
Vi tänker på barnen. De behöver sin far.
De träffar honom varannan helg. I vardagen behövs stabilitet.
Jag håller med. Patrick har gett dem den stabiliteten i nästan tre år
- när mrs Stokes hade problem. - Det där behöver vi inte ta upp.
Mrs Stokes var på avgiftning. Hon kan ta hand om sina barn nu.
Det har hon bevisat de senaste 12 månaderna.
Vilken är Owens favoritsaga, Jess?
Vilken är Tys favoritfilm? Vad vill hon ha på äggen?
- Sluta nu. - Jag tog hand om dem när du inte kunde.
Och nu vill du utesluta mig?
- Snälla, Patrick. - Fyra dagar i månaden?!
Nej, det räcker inte. Jag förtjänar mer.
Mer? Vill du ha mer?! Du fick huset och barnflickan!
- Dra inte in henne! - Lägg av.
Du drog in henne i det här när du knullade henne!
Medans jag tydligen låg och sov på soffan.
På soffan, på badrumsgolvet, i bilen!
Du låg och sov var fan du ville! Du gjorde inte ett jävla skit!
Fan ta dig! Fan ta dig!
Ja, det där var inte till vår fördel. Du får inte tappa behärskningen.
Du måste bevisa varför barnen hör hemma hos dig.
- Tack. - Vi hörs senare.
- Han är en gul labrador. - Nej, tyvärr.
Owen? Tyler?
Hej. Hur är det?
Ta på dig en jacka och ta en paus. Vi ska ut och leta efter Pippin.
Mamma, jag försökte stoppa honom.
Owen, sätt dig i bilen. Sätt dig i bilen!
Se på mig. Förstår du hur orolig jag har varit?
Varför i helsike cyklade du iväg så långt och utan cykelhjälm?!
För att jag älskar honom! Du tänker bara på dig själv.
- Det är inte sant. - Jag förstår att pappa lämnade dig.
Sätt dig i bilfan!
Du lät honom sticka iväg. Du borde få utegångsförbud.
Han är tillbaka! Hörni, han är tillbaka! Han är här!
Hörni, Pip är tillbaka!
Owen...
Gå inte närmare.
- Vad är det med honom? - Owen...
Backa mot mig, Owen. Långsamt.
Nej, nej!
- Mamma! - Släpp honom!
- Pippin! Nej, Pippin! - Pippin!
Loss! Loss!
Mamma!
Ring efter hjälp!
Åh, herregud! Herregud!
Gumman, ring efter hjälp!
- Mamma! - Det är ingen fara.
- Han är inte vid medvetande. - Hur är andningen?
Väldigt ytlig.
- Kan du ta henne? Ta hand om henne. - Ja, självklart. Kom här, gumman.
- Bara lugn. - Ett, två, tre!
Han är biten i halspulsådern och i vänsterbenet.
- Jessica. - Hunden har bitit honom.
Vi tar över här nu. Gå och tvätta av dig.
- Hur ser hans värden ut? - Blodtrycket är 60/30.
Okej, ge mig en enhet blod. Kan vi rengöra såret, tack?
- Kom igen. Rengör såret. - Sätter in blodtransfusion.
Tack.
Du, han kommer att bli bra.
Okej? Det blir bra. Okej.
Duktiga läkare hjälper honom nu.
- Det var så mycket blod, mamma. - Jag vet, gumman.
- Det är vanligt vid djurbett. - Var är han?
Han har fått lugnande. Han flyttas till eget rum snart.
- Varför fick han gå nära hunden? - Hunden? Patrick, det var Pippin.
Du köpte honom till dem.
Vem kunde tro att Pippin skulle göra så? Han var som galen. Det var inte Pippin.
- Jag sa ju att flytten var en dålig idé. - Skyll inte det här på mig.
- Vad skulle ni göra därute? - Som om vi hade nåt val.
Det har gått en och en halv vecka och så händer det här.
- Sover du på soffan igen, eller? - Du, kom och gör mig sällskap.
Det här är ditt fel, Jess. Det är ditt fel.
Gubben. Älskling!
Hej. Vi är här, gubben.
Hej. Hur känner du dig?
Hungrig.
Ja, det är mycket bättre. Vi hade verkligen tur.
- Jaså? - Här.
- Ät nu. - Det luktar konstigt.
Försök äta det ändå.
- Du är bäst. - Duktig kille.
Ursäkta mig. Mrs Osgood är tillbaka.
Hon har frågat efter dig, men jag kan ta det om...
Jag kan gå ifrån en liten stund. Han mår redan mycket bättre.
Det gläder mig.
Mrs Osgood, trevligt att ses igen.
- Helen. - Helen.
Dr Simmons ska berätta om din behandlingsplan.
Innan dess tänkte jag kolla dina värden om det går bra.
- Hur mår du idag? - Är du gift?
Nej, jag var det. Men... Nej.
- Barn? - En pojke och en flicka.
Vad fint. Jag har inga barn.
Häromdagen fick jag veta att jag har 6-12 månader kvar att leva.
Jag åkte hem.
Jag satt och stirrade på telefonen. Jag hade ingen att ringa till.
Jag beklagar.
Jag har hört talas om läkare och sköterskor
som hjälper människor i livets slutskede.
De hjälper dem. Istället för behandlingen alltså.
Mrs Osgood... Helen, vi gör inte sånt här.
Men du skulle kunna det. Ingen behöver få veta.
Helen, jag vet hur det är att känna hopplöshet.
Jag har själv varit där. Det är tufft.
Hur lyder ordspråket? "Det är alltid mörkast före gryningen."
Det är faktiskt sant. Hör här.
Det finns många läkare här som du kan prata med
och som kan ordna rådgivning.
- Kod blå, kod blå. Rum 520. - Jag kommer tillbaka.
Jess, Jess, Jess! Vi tar hand om honom.
Torka av honom. Ge honom 45 mg Ativan.
- Se till att luftvägarna är fria. - Jag var bara på toaletten. Vad hände?
Vänd honom. Förbered för intubering.
Hejsan. Jag är dr Forsythe. Owen mår mycket bättre igen.
Han får ha intuberingen tills han är stabilare.
Blodtransfusionerna verkar hjälpa. Läget är under kontroll.
- Är det en infektion? - Vi vet inte. Dr Avery gör tester.
- Sa hon att rabiestestet var negativt? - Ja.
- I nuläget misstänker vi blodbrist. - Hur kan ett hundbett orsaka det?
Han kan ha fått nåt virus eller nån bakterie av hunden.
- Kommer han att dö? - Va? Nej. Nej, nej.
Nej, självklart inte. Owen kommer att bli bra.
- Vad gör den där maskinen? - Den hjälper honom att andas.
Han har fått i sig nånting, kanske ett virus.
Hans kropp försöker bekämpa det.
Han var så liten när han föddes. Han kom en månad för tidigt.
Jag föreställde mig det värsta. Jag har aldrig varit så rädd.
- Men han klarade sig. - Han kommer att bli bra.
- Eller hur, mamma? - Ja.
Ja, han tar sig igenom det här också.
Ja... Nej, det är oförändrat.
Ja, han är fortfarande medvetslös.
- Fortfarande? - Ja, hans värden förbättras inte.
Jag vet inte. Du hörde ju. Alla testen var negativa.
- Självklart gör jag det. - Okej, vi kommer halv åtta.
- Hur är det med Tyler? - Hon sover.
Shelly säger väl inget?
Varför skulle hon göra det? Är du hos honom nu?
Ja, det är klart att jag är.
Jag ringer upp dig. Owen...?
Vad gör...?
Owen! Vad gör du?! Vad gör du?
Ge mig den där! Vad gör du? Lägg dig i sängen.
- Vad gör du? - Vad är det som händer?
- Han vaknade och drog ut röret. - Tog han ut intuberingen själv?
Hans andning är bättre.
- Hur mycket Propofol får han? - 3 mg i timmen.
Du ville visst upp ur sängen.
Vi ska se hur du mår, gubben. Krama min hand.
Hans värden är bättre.
Hej, gubben. Du är tillbaka.
Okej. Vill du äta lite?
- Jag vill inte ha det där. - Jag har fixat det speciellt åt dig.
Jag vill inte ha det.
Men du måste ju äta nåt. Vad vill du ha? Vad som helst.
Jag vill ha mer.
Nej.
- Snälla, mamma. - Nej, du visste inte vad du gjorde.
- Mamma, jag behöver det. - Sluta.
Tjena. Tjena! Nämen, där är du ju.
- Hur mår du? - Bra.
Ja, du ser bra ut.
Vi blev så rädda. Eller hur, mamma?
- Jag hittade den här åt dig. - Tack!
Det var den eller en rosa flamingo. Du, Jess?
Du sa ju att han... Vad hände?
- Han har återhämtat sig. - Har han ätit?
- Japp. - Ja?
Jag är så stolt över dig, gubben. Vad åt du får nåt?
Hans värden är på väg upp igen.
Det var nog virusorsakad blodbrist, men hans kropp kämpade emot.
Vad skönt. Hur länge måste han stanna?
Vi vill ha kvar honom veckan ut och se att det går åt rätt håll.
En fantastisk återhämtning. Han är en kämpe.
Ja, det är han. Han brås på sin pappa.
God natt och sov gott.
Imorgon är en ny dag.
Hans blodtryck sjunker.
Blodtrycket är 80/30. Andningen är på över 100.
Dålig syresättning. Ge honom syrgas.
Han är blek och fuktig.
Ge honom koksaltlösning, 150 ml, under en halvtimme.
Vad tusan hände? Det ser inte bra ut. Bara han inte får ett återfall.
- Jag kan ta över nu. Tack. - Javisst, Jess.
- Är du helt säker? - Ja, Liz.
Jag är utbildad hospis-sköterska. Jag kan ta hand om honom hemma.
- Din favoritläsk! - Du sa det ju själv.
Det vände igår kväll.
Han behöver sin egen säng och sin familj. Det förstår du nog.
Okej, ta ledigt veckan ut och hör av dig om det är nåt.
Mamma, pastan är klar!
Mamma... Pastan är klar.
Har du hällt av vattnet? Då kan du börja äta.
Gå och ät, Ty!
Är du klar?
Det räcker nu. Sluta nu.
Du! Vi måste spara på det.
Så att det räcker.
Tänk om det tar slut.
Det här är bara tillfälligt. Det är snart över.
- Om det inte är det, då? - Det är det.
- Måste jag åka till sjukhuset, då? - Nej, vi tar inte den risken.
Vi kan inte berätta för nån. Inte för pappa, inte för Ty.
Om nån får veta så tar de dig. För alltid. Förstår du det?
Se på mig. Vi vet hur vi ska göra, eller hur?
Vi måste bara hålla dig stark tills du är bra igen. Okej?
- Mamma. - Ja?
Pippin är död, va?
Ja.
Jag har tittat på provsvaren, mrs Stokes. Det ser ut som akut blodbrist.
- Men kan man se orsaken? - Nej, inte på det du skickade.
Ät nu, gubben.
Finns det några fall där patienten bara har svarat på alternativa transfusioner?
- Så som? - Orala.
Jag har hört talas om såna fall med psykpatienter.
Schizofrena som dricker blod för att leva för evigt.
- Eller bisarra satanistiska ritualer. - Glöm det. Jag ville bara fråga.
Efter din sons trauma kan det vara bra för er båda att prata med nån.
- Jag kan ordna en tid i Des Moines. - Det behövs inte. Tack.
- Är du säker? - Ja, jag är säker.
- Tack för hjälpen, doktorn. - Okej.
Owen!
Herregud! Vad gör du?!
- Förlåt. - Åh, herregud.
- Det räcker knappt till imorgon. - Förlåt.
- Hej, Jess! - Hej.
- Är inte du ledig veckan ut? - Jo. Jag behöver bara bandage till Owen.
Men mitt kort funkar inte.
- Kan du släppa in mig? - Du får ta det med Avery.
De tror att nån har stulit blod så det är ändrade rutiner.
Så jäkla jobbigt. Ska jag ringa?
Nej, det behövs inte. Jag åker till Walgreens.
Hur är det med Owen?
- Mycket bättre. - Åh... Vad bra.
- Hej. Kan jag hjälpa dig? - Ja.
Jag vill titta på ett husdjur till min son.
Visst, möss är bra husdjur för barn.
Har du nåt större?
Nu ska jag visa hur man tappar rådjur på blod.
- Hejsan. Hur var din dag? - Hej. Helt okej.
Långt ner på halsen känner man två ben som är som ett V.
- Är han sjuk igen? - Nej, han är bara trött.
- Hade du en bra dag i skolan? - Helt okej. Vad blir det till middag?
- Middag? - Rester.
Bra?
Gillar du det? Okej.
Då ska jag hämta mer. Jag är strax tillbaka.
Owen...?
Här, gubben.
- Okej, F4. - Du missade!
Ja!
Okej, H7.
Du sänkte min båt!
- Ja! - Okej, din tur.
- C7. - Du missade.
- Du fuskar. - Jag fuskar inte.
- Jo, det gör du. - Jag låter ju dig vinna.
- Jag fick bara en. Du fuskar visst. - Hej, mamma.
- Vill du spela med oss? - Nej, jag ska sova. Det är sent.
Borsta tänderna om en halvtimme. Det är skola imorgon.
Mamma, klockan är bara sju.
Tjena!
- Allvarligt, Patrick? - Va?
Vad gör du här?
- Vad menar du, Jess? - Vi har faktiskt ett schema.
Ja.
Barnen behöver ha en rutin.
Det är lördag, Jess. Det är min dag.
Du ska ju jobba idag. Vi pratade om det igår kväll.
- Jisses, så din arm ser ut. - Hej, pappa.
Hej, gubben. Du ser ju jättepigg ut. Hämta din syster så åker vi.
- Vad ska vi göra? - Bowla. Du kommer att älska det.
- Kan vi inte gå på bio? - Nej.
- Ty, pappa är här! - Ett ögonblick.
- Ska du få in en strike idag? - Ja, du ligger pyrt till, pappa.
Du har flaskan i ryggsäcken. Förstår du?
- Japp. - Kom hit.
- Mamma, det är lugnt. - Nu åker vi, gubben!
- Det går bra. - Gå du.
Vi har inkommande. Kod blå, överdos.
54-årig kvinna som grannen hittade medvetslös med piller och sprit.
Frun, kan du höra mig? Kan vi ta blodtrycket, tack?
- Dö, dö... - Vad säger hon?
Låt mig dö. Jag vill dö.
- Hon vill dö. - Ja, det är uppenbart.
Ge mig Narcan och 30 ml Flumazenil.
Jag vill dö. Jag vill dö.
- Katherine. - Hej, Jess.
Hej, David. Hur är det idag?
- Var ligger Helen Osgood? - Säng 24.
- Hon är fastspänd. - Tack.
- Hur gick det med pappa idag? - Blodet tog nästan slut.
Du måste vara sparsam. Du måste vara sparsam.
Mamma!
Mamma, det brinner!
- Mamma! - Ah, herregud.
Åh, gumman.
Hej, Jessica. Trevligt att du är tillbaka.
- Hur är det med Owen? - Bra. Helt återställd.
Strålande. Jag ringde dig igår, men du ringde aldrig upp mig.
Vi har fått svar på hundens vävnadsprov. Inga tecken på virusinfektion. Märkligt.
Ja, men han mår bra nu.
- Jag skulle ändå vilja ta ett blodprov. - Visst.
- Kanske nästa vecka? - Jättebra.
- Ska du flytta nån? - Ja.
Det kan vårdbiträdena göra.
- Hej. - Hejsan!
- Är Helen Osgood utskriven? - Ja, för tio minuter sen.
Skönt att du får åka hem.
Du, jag ger dig gärna skjuts om du skulle vilja det.
Jaha... Nej, tack. Bussen kommer snart.
Det är inget besvär. Min bil står där.
Ingen predikan. Jag tänkte att du ville ha sällskap.
"Det är alltid mörkast före gryningen."
Visst var det så du sa till mig?
I morse när jag vaknade hade nån lagt vackra vita nejlikor på mitt sängbord.
Förmodligen en av sköterskorna.
Jag vet inte.
Av nån anledning så gav det mig en sån enorm känsla av
glädje.
Jag har inte känt så... på väldigt länge.
Det fick mig att reflektera över det som du sa.
Man kan älska sitt liv även om...
- Hörde du det där? - Vad då?
Det är nåt som skramlar runt.
Det är nog ungarnas fotboll. Jag ska bara stanna här.
Ursäkta, det går snabbt.
Det är en enda röra.
Två ungar.
Okej, nu så.
Säg ingenting. Okej? Bara lyssna. Du har rätt att veta vad som händer.
Jag ska försöka förklara för dig. Kan du vara tyst?
Okej. Säg inte ett ord.
- Vad är det frågan om?! - Tyst. Gör det inte svårare än det är.
Om du inte kan vara tyst så får du munkavle igen.
Ja? Okej.
Min son är väldigt sjuk.
Jag vet inte vad som är fel. Jag vet inte hur han ska bli bra igen.
Jag kan bara hålla honom vid liv.
Men för att kunna göra det så behöver jag din hjälp.
Du har inga barn. Du är inte mamma.
Du förstår inte att man gör allt.
Vad som helst för att rädda sitt barn.
Va...? Nej. Nej!
Tack.
Nej!
Nej, snälla. Snälla! Nej!
Förlåt mig... Förlåt.
- Nej! - Jo, jo!
Försiktigt nu.
Nej, jag körde in i konen där! Sväng i kurvan därborta.
Jag har inget kväve kvar. Du har gjort slut på allt.
- Fick du mamma att spela TV-spel? - Ja, och hon är så dålig.
- Attans! - Ja!
Du är så dålig.
Ta över här. Jag ska städa.
Mamma, fröken Nelson frågade om Owen.
- Fröken Nelson? - Hans klasslärare.
Hon undrar när han kommer tillbaka. Hon har försökt ringa dig.
Jag får bara vara hemma om jag är döende.
Jag tycker om honom mer. Middag om en kvart. Okej?
Vill du spela?
Jag har vatten till dig.
Tycker du om pizza?
Du måste äta.
Jag behöver gå på toaletten.
Du är ett odjur. Ett odjur!
Ett odjur!
Nej! Nej!
Herregud!
- Vad är det därnere? - Herregud! Ingenting.
- Jag bara städade. - Varför är det lås på dörren?
För Owen. Han får inte gå ner där och göra sig illa.
Hej.
- Vad gör du uppe? - Jag kan inte sova.
Är du hungrig?
- Mamma... - Ja?
Jag gillar det varmt.
Det är bara lugnande som du fick på sjukhuset.
Så att du slappnar av.
Herregud. Hjälp mig... Hjälp mig!
Vem är du?
- Porten... - Va?
Du måste dra ut porten.
Jag har lite havregrynsgröt.
Du behöver kolhydrater.
Hur lossnade munkavlen?
Tyler? Gumman? Tyler...?
Vad du än tror så är det inte som det ser ut.
Gumman, det är för Owen. Kom fram så förklarar jag.
- Nej! Nej! Nej! - Gumman.
Släpp mig! Släpp mig!
- Låt mig få förklara. - Släpp mig!
Det är inte som du tror, gumman.
Är det som en sjukdom?
Jag vet inte. Jag vet bara att det är det enda han mår bra av.
- Mamma, han måste till sjukhuset. - Nej.
De skulle inte ge honom det han behöver. De skulle inte förstå. Det är för galet.
Men vi kan hjälpa honom. Du och jag, gumman.
Men tanten, då? Hon kan inte vara inlåst därnere!
- Jag vet, jag vet. - Mamma, det är fel!
Hon är döende. Hon har inga anhöriga.
Så vi ska hjälpa henne att få ett fridfullt avslut. Okej?
Men fram tills dess kan hon rädda din bror. Okej?
Du... Gumman, hon kan rädda honom.
Hon kan rädda honom. Älskling, hon kan rädda honom!
Snälla, Ty. Jag vill inte dö.
Hur smakar det?
Metalliskt. Som att suga på ett mynt.
- Har du gjort det? - Ja, Josh Kirby tvingade mig.
- Äckligt! - Ja.
- Ty? - Ja.
Vad är det som händer med mig?
Ingenting. Det är tillfälligt precis som mamma sa.
Jag ser annorlunda ut.
Ja, men bara när du är hungrig.
Jag känner mig annorlunda.
Det blir bra, O.
Vi kommer att se till så att du blir bra igen.
Mamma, han är här!
Nu försöker vi ha kul med pappa idag. Okej?
- Du, se på mig. - Hej, pappa.
Håll koll på honom. Det är din uppgift.
Vill du ha bollen, Macy? Va? Jaså, du vill ha den där.
Låt den inte komma loss. Dra in den! Dra in den! Bra jobbat!
- Kolla här! Du fick den! - Bra jobbat, O.
- Du klarade det! - Bra jobbat, Owen.
Nu har du fixat lunchen. Spring och hämta hinken.
Åh, skit också!
- Vad gjorde du? - Jag stack mig på kroken. Äh, nej!
Det är inte så farligt.
O, hämta förbandslådan i bilen.
O...? Gubben?
Förbandslådan i min bil.
Kan du hämta den innan klumpmaja förblöder?
Det märks att jag är en stadstjej, va?
Jag ger dig mindre lugnande nu. Känns det bättre så?
Du ska få det mer bekvämt. Jag ska göra mitt bästa.
Jag förstår varför du gör det här.
Jag kunde aldrig få barn.
Men jag önskade mig det.
Nån att ge min kärlek till.
Så... Jag förstår.
Kanske... Kanske har du inte alltid varit den bästa mamman.
Då ska vi få dig på plats.
Men ingen kan säga det om dig nu.
Jag ser kärleken. Jag känner den.
Men du behöver inte göra så här.
Jag kan hjälpa dig. Jag vill stanna.
Hur är det med mamma”?
Bra, antar jag.
- Antar du? - Hon har varit lite disträ på sistone.
Hur menar du?
Hon brände nästan ner huset häromkvällen.
Va?
Det var ingen stor grej. Hon glömde spisen.
Pappa, hon är bara trött efter allt med Owen.
Han verkar ju må bra nu.
Ja.
- Jessica Stokes? - Ja.
Ursäkta att vi stör. Vi utreder ett försvinnande.
- Åh, herregud. - Vi har några frågor.
- Självklart. Hur kan jag hjälpa till? - Helen Osgood. Känner du henne?
Ja, hon är patient på sjukhuset där jag arbetar.
En kollega till dig. Candice Reese.
Hon sa att du frågade om miss Osgood när hon hade blivit utskriven.
Är hon försvunnen?
En kamera på parkeringen visar att miss Osgood åkte med dig.
Ja, hon fick skjuts av mig.
Jag lämnade av henne hemma och sen åkte jag.
Hur väl känner du miss Osgood?
- Hon var en återkommande patient. - Hjälp! Hjälp mig!
Cancer i sköldkörteln. Det var obotligt.
Senast vi fick in henne så hade hon försökt.
- Candice berättade säkert. - Ja.
Hjälp!
Herregud.
Tror du att hon gömmer sig nånstans och försöker ta livet av sig igen?
Vi hittar dessvärre inga släktingar eller anhöriga.
- Hon sa att hon inte hade några. - Jag förstår. Tack för din hjälp.
Hjälp!
Hjälp mig!
- Tack. - Hjälp mig!
Hjälp!
- Drick. - Det är inte varmt.
- Jag bryr mig inte. Drick. - Nej.
Drick!
Hur gick det?
Han börjar förändras, mamma. Han beter sig inte normalt längre.
- Märkte pappa nånting? - Va? Nej. Men han blir bara sämre.
Det räcker inte, mamma. Han behöver mer.
Då ska han få mer.
Okej, ta av dig den här.
- Mamma! - Vad är det?
Gå upp och kolla om hon är där.
Owen!
Mamma...?
Hon är inte uppe.
Hittade du henne?
Vad är det? Vad hände?
Jag är hungrig.
Mrs Stokes? Jag heter Regina White och kommer från Socialnämnden.
Vad gäller det?
Din son Owen har inte varit i skolan sen den 15 september.
Vi har försökt ringa dig, men inget svar.
- Vad har du gjort? - Vad har jag gjort?
- Är barnen hemma? - Nej.
Min dotter är i skolan. Min son sover uppe. Han är sjuk.
Nej, ni får inte komma in. Han är sjuk!
- Jaså? Han brukar se frisk ut. - Varför gör du så här?
- Var är Tyler? - I skolan.
Jag ringde dit i morse och till dr Avery.
- Enligt henne sa du att Owen var bra. - Han var det!
Var han det, Jess?! Varför är han inte på sjukhuset igen då?
- Gumman! - I skolan?
Var har du varit, Ty? Ni ska bo hos mig några dagar.
Gå upp och hämta lite kläder. Du kan tvätta av dig hemma.
- Kom hit, gumman. - Nej. Nej, nej. Inget prat. Gå.
Gumman, kom hit. Jag hjälper henne.
- Frun, du får stanna härnere. - Nej, jag vill att hon kommer. Snälla?
Nu går vi ner, Owen. Jag ska prata lite med din pappa.
Kom hit, gubben. Kom hit. Det kommer att bli bra.
Du, oroa dig inte. Jag kommer på nåt.
- Bara följ med pappa. - Men Owen, då?
Okej. Det här är allt jag har.
Mamma, det räcker inte.
Jag ska fixa mer.
Mamma, det hjälper honom inte. Han blir bara sämre.
- Mrs Stokes, det är dags. - Mamma...
Mamma, det är nåt vid sjön.
- Va? - Nere vid sjön.
Det var därnere jag var. Jag såg det.
Vad pratar du om?
Det är trädet. Det gjorde nåt med Pippin.
- Och nu är det Owen! - Ty, jag vet inte vad du menar!
- Mamma, vi måste hjälpa honom! - Gumman, vi gör ju det.
Vi hjälper honom.
Dags att åka.
Hörni, lyssna på mig. Jag förstår att det är läskigt.
Jag vill att ni ska förstå. Mamma gav mig inget val.
Hon är en jättebra person och hon älskar er över allt annat.
Men hon har inte alltid haft det så lätt och nu är hon därute på gården och...
Hej.
- Kom in. - Hej på er.
- Ty, kom hit. - Tack för hjälpen idag.
Vi ska prata lite med Regina. Ni kan gå upp så länge.
Tvätta av er så blir det mat snart. Vi kan sätta oss härinne.
Försök vara lite tysta. Macy vilar.
Regina, vi vill prata med dig om hur vi går vidare.
Du såg ju själv. Hon ser inte frisk ut.
Jag tror att hon missbrukar igen.
Jag vill veta vad vi kan göra. Jag måste tänka på deras bästa.
Du såg ju själv hur det såg ut i huset.
Och Owen är inte sig själv. Han har tappat livsgnistan.
Han är förändrad.
Owen! Nej!
Vad gör du?! Du måste behärska dig, Owen.
Jag kan inte. Jag kan inte, Ty.
Jag har så lite tid med dem. Det är helt galet.
Hon behöver hjälp.
- Kom nu. - Vart ska vi?
De borde bo här. Vi behöver din hjälp. Hur går vi vidare med det här?
Vi får utvärdera läget under några dagar.
Det allra viktigaste är att barnen är i trygghet.
Det är här framme. Håll i dig.
Tyler! Owen?
Var är barnen, Jess?
- Va? - Jag är här för barnen.
- Du har för fan redan hämtat dem. - De tog Shellys cykel. Är de här?
Nej...
- Gömmer du dem? - Nej.
- Tyler! Owen! - De är inte här.
- Ska jag tro på dig? Du bara ljuger. - Herregud, Patrick. De är inte här.
Skitsnack! Var är de, Jess? Var?!
Är de...?
Tyler! Owen!
Owen!
Tala om var de är, Jess.
Vi är nästan framme.
Du vet vart vi ska, va?
Vi ska bränna ner trädet.
Nån har försökt göra det förut. Det är det enda som hjälper dig, Owen.
Vi ska döda vad det än är som gör det här med dig.
Sen blir du bra igen.
Owen...?
Owen! Försök behärska dig. Du måste det.
Snälla, Owen. Vi måste få dig bra igen.
Nej! Nej! Nej! Owen!
Owen, sluta!
Nej...! Sluta!
Nej! Nej!
Owen, nej! Hjälp!
Låt bli henne!
- Mamma! Mamma! - Gumman, gumman.
Gumman
Owen, sluta! Lugna ner dig! Nej!
- Mamma, det är inte Owen! - Lugna ner dig.
- Lugna dig. - Mamma, det är inte Owen längre!
Snälla, lugna dig.
Det är inte han. Det är inte Owen längre, mamma.
Det där är inte min bror!
Tyler, vänd dig bort.
Mamma...!
Gör det.
Vad ska jag göra?
- Gubben! - God natt och sov gott.
Imorgon är en ny dag.
Då tar vi nya tag!
Mamma!
Du...
Vi kan aldrig berätta för nån vad som egentligen hände.
Okej... Okej.
Förlåt, mamma. Jag försökte.
Eftersom dödsfallet var en olycka så kommer inget åtal att väckas, Jess.
Men din exmake har anmält dig för försummelse av barn.
Det grundas på två saker:
För det första lät du barnen leka ensamma på en farlig plats.
Och för det andra Owens obduktion.
Han hade brist på kalcium, C-och D-vitamin.
De menar att du lider av Mänchhausen by proxy.
- Det är när man gör sitt barn sjukt. - Jag vet vad det är.
Kan du tala om när jag får träffa min dotter?
Domaren har gett din exmake ensam vårdnad.
Men de överlägger igen om ett halvår.
Om du får rätsida på ditt liv och går i terapi
så kan de ändra sitt beslut.
Är det bra hos pappa?
Går det bra i skolan?
Jag vet att det är svårt, Ty. Det är mitt fel. Alltihopa.
Jag försöker hitta ett sätt att kunna leva med det.
Det är dags!
Du gjorde rätt.
Vill du leka?
Kom! Duktig kille.
Hämta den!
Jericho!