‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫אני חייב לגנוב את הסם‬ ‫כדי שיחזירו לי אותה. אין לי ברירה.‬
‫תן לי לוודא שהבנתי.‬
‫נשדוד 300 קילו קוקאין מנמל אנטוורפן,‬
‫עם תוכנית מאולתרת,‬
‫וחבורת צעירים שרק עכשיו הכרת?‬
‫אני מכיר מישהו.‬
‫טוב, מישהי.‬
‫חבורה של בנות?‬
‫היא הבת היחידה, אבל היא מניעה את כולם.‬
‫הרבה יותר ממני בגילה.‬
‫בלעדיכם לא אצליח.‬
‫אתה אחי. אני בפנים.‬
‫סמוך עליי.‬
‫יאללה, שיהיה.‬
‫השגת את מה שביקשתי?‬ ‫-כן.‬
‫אפילו קצת יותר.‬
‫יופי.‬
‫מאיפה יגיע הקוקאין?‬
‫מפלמי אחד. זה הנמל שלו.‬
‫מה פתאום הנמל שלו?‬
‫בגדול, הוא מכניס את הסם ולוקח אחוזים.‬
‫המשלוח של מחר זה חומר פרטי שלו.‬
‫את קולטת מה את מבקשת?‬
‫מה אמרת?‬
‫״את קולטת מה את מבקשת?״‬ ‫אתה קולט איזה שטויות אתה מדבר?‬
‫מה אתה, דביל? שכחת במי מדובר?‬
‫זה בשביל שאינז.‬
‫גם אם נצטרך לשדוד את אימא, סבתא, דודה שלו…‬ ‫באימא שלי, נשדוד אותו!‬
‫נשיג את ה־300 קילו ונשחרר את שאינז.‬
‫זה ברור?‬
‫בשביל שאינז.‬
‫שלום, מר ג׳בלי.‬
‫כן.‬
‫לא, אני לא רואה שום פעולות בינתיים.‬
‫אני יודע.‬
‫בדוק את חשבון 4852.‬
‫תודה.‬
‫טוב. תשווה אותו לחשבון השני.‬
‫שלום.‬
‫תיירי, מה שלומך?‬
‫אניח לכם.‬
‫למה לא אמרת שאתה בא?‬
‫באתי רק לכמה ימים.‬
‫לא רציתי להפריע לך.‬
‫הייתי מוצא לך מקום טוב יותר.‬
‫מקום בטוח ונוח יותר.‬
‫אתה בטח לא מתכוון לישון פה.‬
‫נוחות, בשבילי,‬
‫הייתה לחסוך את הנסיעה הזאת.‬
‫אז תגיד, למה חזרת?‬
‫ספר לי,‬
‫המכונית שבחוץ… היא לא שלך, אני מקווה.‬
‫כן, היא שלי.‬
‫ואיפה החבורה שלך?‬
‫שמעתי שאתה מסתובב עם ארבעה־חמישה חבר׳ה.‬
‫חבר׳ה קבועים.‬
‫לא בדיוק חבורה, אבל כן, אני מוגן היטב.‬
‫אתה יודע איזו חיה נעה בלהקות?‬
‫זאבים?‬
‫גם כלבים.‬
‫כלבים שוטים.‬
‫לא כלבים שוטים.‬
‫אנשים שאפשר לסמוך עליהם.‬
‫ואני?‬
‫אני יכול לסמוך עליך?‬
‫כן, בטח.‬
‫אז תגיד לי,‬ ‫למה אתה רוצה לשדוד את קריס דה ויט?‬
‫אז זאת הסיבה שחזרת.‬
‫אחרי שעזבת,‬ ‫הוא התחיל לגבות עמלות בלתי סבירות.‬
‫סאבר,‬
‫אני מזכיר לך שהורשעתי במדינה הזאת.‬
‫אם יעצרו אותי פה,‬
‫אחטוף עשר שנות מאסר.‬
‫מה זה קשור לקריס?‬
‫כשהוא עובד עם אדם מבוקש,‬
‫קריס לוקח על עצמו סיכון.‬
‫נהוג לפצות על סיכון כזה.‬
‫הוא לא מכבד אותי.‬
‫למה שאכבד אותו?‬
‫אם כך,‬
‫לא מדובר פה על כסף.‬
‫זו בעיה של גאווה.‬
‫החל מרגע זה,‬
‫אני אוסר עליך למכור‬ ‫גרם אחד של סם בשטח שלו.‬
‫ואני אוסר עליך לשלוח את הכלבים שלך‬
‫כדי שינסו לשדוד אותו.‬
‫הבנת?‬
‫-כן.‬
‫זה ברור.‬
‫תלווי אותו.‬
‫בוקר.‬
‫הכול בסדר?‬
‫חכה.‬
‫מתחילים.‬
‫כמה בדיוק?‬ ‫-חכה.‬
‫כצפוי, 95 אחוז.‬
‫כמה?‬ ‫-95 אחוז.‬
‫נדלל ל־70 אחוז.‬
‫נהפוך 300 קילו ל־400 קילו.‬
‫וההובלה?‬
‫הכנתי משאית, נהג, וליווי.‬
‫רק הקוקאין חסר.‬
‫הוא יגיע מחר.‬
‫תתקשר לחבר׳ה במוסך.‬ ‫תגיד להם לשחרר את הבחורה.‬
‫מה?‬ ‫-תעשה מה שאמרתי.‬
‫נחזיר אותה לדוד שלה.‬
‫כן, זה אני.‬
‫אה, ככה?‬
‫תתקשר אליהם שוב.‬
‫שישאירו אותה איפה שהיא.‬
‫אם הדוד שלה רוצה אותה בחזרה,‬
‫שיגנוב את 300 הקילוגרמים,‬ ‫כמו שביקשנו ממנו.‬
‫אבל אבא שלך…‬ ‫-לא מעניין אותי.‬
‫אני לא מוכן שקריס האפס ישפיל אותי.‬
‫תעשה מה שאמרתי.‬
‫מהר.‬
‫היי, קומו!‬
‫לקום!‬
‫קומו.‬ ‫-להוציא ידיים מהכיסים.‬
‫תני את הטלפון.‬
‫קדימה.‬
‫קדימה!‬ ‫-לכו!‬
‫קדימה.‬
‫לשם. פתח את הדלת.‬
‫קדימה.‬
‫האיש שחטף את שאינז התקשר אליי.‬
‫תעשו בדיוק מה שנגיד.‬
‫בלי להגדיל ראש. סבבה?‬
‫אם נגיד ימינה, לכו ימינה.‬
‫אם נגיד שמאלה, לכו שמאלה.‬
‫זה נראה לך הגיוני,‬ ‫לקבל הוראות מאנשים רעולי פנים?‬
‫אם אתם רוצים שנסמוך עליכם, תסמכו עלינו.‬
‫נתקשר אליכם בניידים האלה.‬ ‫שיהיו עליכם כל הזמן.‬
‫ואת, את באה איתי.‬
‫אם את לא בטוחה, את עוד יכולה להתחרט.‬
‫גנבתי 8 קילו, אני יכולה לגנוב גם 300.‬ ‫-לא, זה שונה.‬
‫אני נחושה.‬
‫האיש שחטף את שאינז התקשר אליי.‬
‫הקוקאין יגיע לנמל מחר בשמונה.‬
‫משאית תבוא ותעביר אותו במכס.‬
‫הנמל מלא משאיות. איך נזהה אותה?‬
‫יש לי את השם של הסוור הראשי.‬ ‫-מה זה סוור?‬
‫זה שאחראי על התובלה,‬
‫וגם על הלוגיסטיקה והאבטחה.‬
‫כל לילה הוא מחפש זונות על הרציף.‬
‫אז…?‬
‫נמצא אותו.‬
‫הוא יזהה את המשאית.‬ ‫יש לי גם את השם של הנהג.‬
‫צריך למצוא את המשפחה שלו‬ ‫כדי להפעיל עליו לחץ.‬
‫ומה נצטרך?‬
‫מחסן, רכב שטח, ורכב מסחרי.‬
‫כל זה תוך 24 שעות?‬
‫אנחנו יכולים לחטוף רכב מסחרי.‬
‫את יודעת לנהוג?‬ ‫-כן.‬
‫את תחטפי רכב מסחרי.‬
‫עכשיו.‬
‫את זה?‬
‫בסדר.‬
‫זה שום דבר לעומת מחר.‬
‫אם את לא בטוחה, את עוד יכולה להתחרט.‬ ‫-לא.‬
‫את המפתחות.‬
‫עוף מפה.‬
‫כמה אני שמח לראות אותך.‬
‫זוכרת, כשהיית קטנה?‬
‫כל פעם שחזרתי מנסיעה,‬
‫היית שואלת אם הבאתי לך מתנה.‬
‫כן, אני זוכרת.‬
‫ותמיד הבאת.‬
‫קחי.‬
‫זה נפלא.‬
‫אבל זה לא נראה שווייצרי.‬
‫זה משהו שהיה אצלי.‬
‫בקופסה ישנה שלא פתחתי מאז שאימא שלך נפטרה.‬
‫זה היה שלה?‬
‫אלוהים לקח את אחותי הקטנה,‬
‫אבל נתן לי נחמה בדמות הבת שלה.‬
‫הנה.‬
‫זה מעציב אותך?‬
‫לא.‬
‫זה משמח אותי.‬
‫זאת פעם ראשונה שאני עונדת משהו שהיה שלה.‬
‫תני לי להציע לך משהו נוסף בתור ירושה.‬
‫אני מזדקן, סופיה.‬
‫יום אחד כבר לא אהיה פה.‬
‫וביום הזה,‬
‫אני רוצה שתהיי מוכנה להחליף אותי.‬
‫וסאבר?‬
‫סאבר יקבל את ההחלטה שלי.‬ ‫-אתה יודע שאני לא יכולה לעשות לו את זה.‬
‫זו בדיוק הסיבה שזו חייבת להיות את.‬
‫קחי לך זמן להרהר בזה.‬
‫בסדר.‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫יש לך ילדים?‬
‫לא.‬
‫לא, אין לך ילדים,‬ ‫או לא, לא לשאול אותך שאלה?‬
‫שניהם.‬
‫את תחטפי את המשאית,‬
‫ותסיעי אותה להאנגר.‬
‫אוקיי.‬
‫בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫זה כבר קורה כל יום רביעי.‬
‫כל יום רביעי?‬ ‫-בלי יוצא מן הכלל.‬
‫זה הוא שמבקש את זה.‬
‫שלום.‬
‫הכול בסדר?‬
‫זוכר את פייר? הוא אבא של גבריאל,‬
‫החבר החדש של מילן.‬
‫הבן שלי נהנה מאוד במסיבה של מילן אתמול.‬
‫אז רק באתי להגיד תודה.‬
‫אתה רוצה לזיין את אשתי?‬
‫סאבר, בחייך!‬
‫סליחה, אבל…‬ ‫-סליחה על מה?‬
‫זה נורמלי.‬
‫היא יפה, לא?‬
‫שמעו, כדאי שאזוז.‬
‫סליחה.‬
‫מבסוט?‬
‫מה הבעיה שלך, סאבר?‬
‫אתה מסטול? הסנפת יותר מדי?‬
‫רואה?‬
‫את מתלבשת כמו זונה ומעמידה לכולם את הזין.‬
‫לך תזדיין.‬
‫אני אעמיד למי שבא לי.‬
‫אימא?‬
‫זין.‬
‫אבא!‬
‫אבא שלך חזר, ופתאום חזרת להיות מניאק?‬
‫רכבים יפים יש פה.‬
‫למה לא את זה?‬
‫זה לא מה שאנחנו צריכים.‬
‫לא מה שאנחנו צריכים…‬
‫את זה!‬
‫את זה, זה!‬
‫לא?‬ ‫-לא מספיק חזק.‬
‫שמע, חשבתי.‬
‫אם יתפסו אותנו, תגיד שאתה אבא שלי.‬ ‫עם הפרצוף הזה שלך…‬
‫בטוח יאמינו לנו.‬
‫מודי, אולי תסתום קצת?‬
‫מה אנחנו עושים?‬
‫מחכים לסוור.‬
‫למה לא ביחד?‬
‫בגלל שאתה תפריע לי.‬
‫היינו צריכים לחטוף אותו אצלו בבית.‬ ‫-כן.‬
‫כשכל השכונה מפריעה לנו.‬
‫מה אתה, חוש־חש הבלש? מה כל הציוד הזה?‬
‫זהו? סיימת?‬
‫רואה את זה?‬
‫זה יעתיק את האות של המפתח.‬
‫לשם.‬ ‫-לא!‬
‫היי… שבי!‬
‫תני את הידיים!‬
‫תני את זה.‬
‫תסתמי!‬
‫זה הוא.‬
‫אלך לדבר איתו.‬
‫את יודעת שבעלך נהג של סוחרי סמים?‬
‫אנחנו רק מעוניינים במשאית שלו.‬
‫הבחור המגודל יישאר איתך עד שנשיג אותה.‬
‫היי… לכאן.‬
‫שמעת אותי או לא?‬
‫קח את הרכב השני. מהר.‬
‫אני כבר חוזר.‬
‫תשמעי בקולנו.‬
‫אם תהיה בעיה, תתקשר.‬
‫חרא!‬
‫אל תזוז.‬
‫אל תזוז. אנחנו צריכים לדבר.‬
‫אל תזוז. יש לנו קונטיינר לאתר.‬
‫הלו?‬
‫סאבר התחרפן לגמרי!‬
‫מה קרה?‬
‫אני לוקחת את מילן ועוזבת, נשבעת לך.‬
‫תקשיבי לי, אל תזוזי. אני באה.‬
‫כן, בבקשה.‬
‫אני באה. להתראות.‬
‫נשבעת לך, סופיה, אני לא יכולה יותר.‬
‫אני לוקחת את מילן ועוזבת.‬
‫תני לי לדבר איתו.‬
‫תני לו צ׳אנס אחרון.‬
‫אם זה לא ילך, תעזבי.‬
‫את יודעת מה מצאתי בחדר האמבטיה‬ ‫לפני שלושה שבועות?‬
‫קוקאין, סופיה.‬ ‫הוא מסניף את החרא הזה בבית.‬
‫תארי לך שמילן היה מוצא את זה.‬
‫את צודקת, זה לא יכול להימשך ככה.‬ ‫תעזרי לי לשנות אותו.‬
‫אני מדברת אלייך ואת לא שומעת.‬
‫אני שומעת אותך,‬ ‫אבל אני לא יכולה לתת לך לעזוב.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אם תעזבי, תישארי בלי כלום.‬
‫את חושבת שזה בגלל כסף?‬
‫זה לא מעניין אותי.‬
‫גם לא הבית הזה.‬
‫רק הבן שלי חשוב לי.‬
‫כמו שאמרתי, קוראלי,‬
‫אם תעזבי, תישארי בלי כלום.‬
‫הדוד שלך אימן אותך היטב.‬
‫נהיית בדיוק כמוהו.‬
‫אבל אני רוצה להזכיר לך משהו.‬
‫סאבר הוא לא אחיך,‬
‫וחסן הוא לא אביך.‬ ‫את כמוני. את שחקנית משנה.‬
‫אל תדאגי, לא אשכח.‬
‫גם לא אשכח את כל מה שהוא עשה למעני.‬
‫דודך נעצר פעם אחת.‬
‫לפני שלושים שנה, על סחר בסמים.‬ ‫את יודעת כמה זמן הוא ישב בכלא?‬
‫שישה חודשים.‬
‫את יודעת למה כל כך מעט זמן?‬ ‫-לא היו להם ראיות נגדו. העדים חזרו בהם.‬
‫העדים העידו בעילום שם.‬
‫הם לא חזרו בהם.‬
‫חסן מצא אותם.‬
‫ורצח אותם.‬
‫הם היו הורייך, סופיה.‬
‫תשאלי את סאבר.‬
‫לא!‬
‫תן את המספר של הקונטיינר!‬
‫אין מצב.‬
‫באיזה קונטיינר נמצא הסם? דבר!‬
‫לך תזדיין. אני לא מדבר.‬
‫ביום הראשון שלי,‬
‫עבדו עליי, וכמו אידיוט,‬
‫ספרתי כל קונטיינר שירד מהספינה.‬
‫באמת?‬ ‫-בחיי. עד היום מזכירים לי את זה.‬
‫אבל אחרי חמש שנות עבודה,‬
‫לא איבדתי אף קונטיינר.‬
‫קריס, הפקדת בידיי 127 קונטיינרים,‬
‫ו־127 קונטיינרים זה מה שתקבל.‬
‫מעולה.‬
‫עדיין אין תשובה.‬
‫תמשיך לנסות.‬
‫תמשיך.‬
‫בסדר, אבל הוא לא מדבר.‬
‫והטלפון שלו כל הזמן מצלצל.‬
‫תיכנס בו עוד יותר.‬
‫מה הבעיה? כל המשאיות עוזבות!‬
‫הספינה עגנה לפני חצי שעה.‬
‫המשאית אולי הועמסה, אבל לא נסעה מהרציף.‬
‫כן?‬
‫מה לעשות? הוא חטף קריזה והתחיל להזיל ריר.‬
‫זאת אפילפסיה.‬
‫אם ארביץ לו הוא ימות.‬
‫המצב על הפנים, מהדי.‬
‫תמצא דרך לגרום לו לדבר.‬
‫בן זונה…‬
‫מה קרה?‬ ‫-הוא התעלף.‬
‫אין לנו זמן!‬
‫יש לי רעיון.‬
‫הלו?‬ ‫-היי.‬
‫שלח לי תמונה של הנהג,‬ ‫שאראה איך הוא נראה. מהר.‬
‫יש לי תמונה שלו. אני אמצא אותו.‬
‫משהו לא בסדר.‬
‫עדיין אין תשובה.‬
‫תתקשר למלווים.‬
‫תגיד להם שיפקחו עיניים.‬
‫יש חדש?‬
‫לא, אין חדש.‬
‫אתם עדיין ממוקמים?‬
‫כן, כפי שסוכם.‬
‫בכל אופן, אנחנו משקיפים על המשאית.‬
‫היא עדיין על הרציף.‬
‫תפקחו עיניים.‬ ‫-העיניים שלנו פקוחות.‬
‫תישארו שם.‬
‫שתייה קרה!‬
‫עופי מפה.‬
‫שני אירו.‬
‫עופי, אמרתי לך.‬
‫תפתח ואראה לך את הטעמים.‬
‫עופי!‬ ‫-זה ייקח חצי דקה.‬
‫עופי מפה, אמרתי.‬
‫בלי שטויות, או שאשתך תחטוף.‬
‫אוקיי?‬
‫עכשיו סע לפי התוכנית.‬
‫קדימה. סע.‬
‫הכול בסדר. אני במשאית.‬
‫טוני, המשאית בידינו. ניפגש בהאנגר.‬
‫שיט…‬
‫אנחנו בנמל. ניפגש בהאנגר.‬
‫אנחנו ממוקמים.‬
‫בלי שטויות, אה?‬
‫טוב, המשאית בתנועה.‬
‫רואים את המשאית?‬
‫לא, עוד לא.‬
‫אבל עוד מעט.‬
‫היא נוסעת כמתוכנן.‬
‫לך, סגור את הדלת.‬
‫ומה אני אעשה?‬
‫כלום.‬
‫הבנתי. מודי הוא הטמבל, אה?‬
‫עיניים קדימה!‬
‫קח שמאלה!‬
‫אנחנו מגיעים.‬
‫בסדר.‬
‫אל תזוז.‬
‫שלוש, שתיים,‬
‫אחת…‬
‫כן. אנחנו רואים אותה.‬
‫תפקחו עיניים.‬
‫תתקשרו כשתגיעו לנקודת המפגש.‬
‫תן לה לעבור.‬
‫זין! תפנה!‬
‫סע! אל תעצור!‬
‫תראה ת׳ידיים, בן זונה.‬
‫אל תזוז.‬
‫פאק!‬
‫היא עצרה.‬
‫מאחורי הרציף, בהאנגר.‬ ‫-פאק!‬
‫שלח את החבר׳ה לשם.‬
‫זה בסדר. זה הקוקאין. תעמיסו.‬
‫קדימה.‬
‫מודי, מהר!‬
‫זה בסדר.‬
‫קדימה!‬
‫מודי, תן את זה.‬
‫נאהל, תרים את זה.‬
‫יש עוד על הרצפה.‬
‫קדימה!‬
‫מישהו בא!‬
‫זזנו מפה!‬
‫למושב הקדמי. קדימה.‬
‫מודי!‬
‫לא!‬ ‫-עצור!‬
‫מאוחר מדי!‬
‫מאוחר מדי, סע!‬ ‫-מודי!‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬