Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kære brødre og søstre,
vi er samlet for at sige det sidste farvel til vores kære bror Geo
og for at bede for ham, Herre.
Barmhjertige Gud, tilgiv din ydmyge tjeners synder
og byd hans sjæl velkommen i himlen
blandt dine helgener og de velsignede.
Må han hvile i fred. I Jesu Kristi navn. Amen.
Lad være med at sende brevet.
Det skal jeg. Det er min pligt.
Han skrev det i testamentet. Jeg må gøre det.
Jeg beklager.
Dette sted bliver aldrig det samme igen.
Kære hr. Theo Dahl.
Det er med stor sorg, jeg må fortælle Dem,
at Deres far, George Dahl, gik bort for tre uger siden.
Deres far efterlader en større arv,
deriblandt Castello Ristonchi.
Han valgte mig som boets eksekutor.
Kontakt mig endelig. Venlig hilsen Pino Conti.
NETFLIX PRÆSENTERER
ADVOKAT
CONTI
Godmorgen, det er Pino Conti.
Jeg kan ikke besvare dit opkald lige nu. Prøv igen senere. Tak.
Tilbage.
- Hvad end du anbefaler. -Fint.
Men vand fra flasken, tak.
Ingen mangler.
Nej… Nej. Hvad laver du?
Du bad om vand.
Ja, fra flasken.
Det er en flaske. Eller hvad?
Når du hælder den over isklumpen…
Hvad så?
Så bliver det lortevand, isklumpen er lavet med, blandet med flaskevandet.
Det må være din spøg.
- Helt utroligt… - Man bliver syg af det.
-Han tror, jeg giver ham… Men bare rolig… -Tag det roligt, Sophia.
Men det er intet problem. Vi løser det nu.
- Sådan. - Flot.
En flaske vand. Din helt egen.
Jeg beklager virkelig, hr.
- Tak. -Det var så lidt.
Værsgo.
Bon appetit.
Værsgo.
Det smager godt, ikke?
Undskyld mig, er Pino Conti her?
-Hvad vil du ham? -Intet. Det er en privat sag.
Han er her ikke. Hans kontor ligger i byen.
Må jeg så bede om regningen?
Så slipper vi for ham.
I det mindste forsvinder du hurtigt igen.
Du er Theo Dahl.
Ja.
-Det er på huset. -Tak.
Sophia.
Hallo, hr. Theo Dahl. Det er Pino. Undskyld, jeg ikke kunne tage dit opkald.
Jeg er i olivenlunden på Ristonchi. Vi kan mødes her senere i dag,
Okay, mange tak. Farvel.
Jeg ved ikke, hvorfor han ikke kommer.
-Pino? - Hr. Dahl.
-Theo. -Rart at møde dig.
- Det var godt, at jeg fandt dig. - Jeg er ked af det med din far.
Ja, tak.
Jeg har brug for at sælge det her sted, Pino.
Åh, okay.
Kan du forklare mig proceduren? Jeg vil gøre det så hurtigt som muligt.
Ja, klart. Du har en dyr restaurant hjemme i Danmark, ikke sandt?
Jeg ved ikke, om den er dyr. Det er kvalitetsmad.
Det er det samme, min ven. Okay, hør her.
Godt.
Hvad tror du, jeg kan få for stedet?
Jeg er kun advokaten. Jeg formidler salget,
men jeg kan høre mig for, og jeg ved, der var interesse i ejendommen, og…
Den var vurderet til 700.000 euro sidste gang, jeg talte med din far.
-Okay. -Vent.
Nej, ikke sådan. Man flytter den her.
Kan vi fremskynde det? Jeg vil ikke blive.
Theo, du sælger en ejendom, min ven. Det er ikke en cykel.
Det er en kompliceret sag. Du er i Italien, min ven.
- Ja, no shit. - Se dig omkring. Nyd det.
"Sprezzatura".
Hvad?
Det er et ord, din far brugte til at beskrive dette sted.
Det betyder ubesværet ynde.
Han sad her hver aften.
Med et glas vin.
Det var min fars specialitet. Ubesværethed, ikke?
Tager du aldrig hjem?
Det her er mit hjem.
Jeg har plantet alt på marken.
-Fra værkstedet bag dig. - Du er landmand.
Jeg ved ikke, hvad man kalder det. Botaniker.
Det drømte jeg altid om at studere.
Hvorfor gjorde du ikke det?
Der er for meget at gøre her.
Hvad ville der ske,
hvis du ikke solgte dette sted?
Sophia, ingen fortæller dig sandheden om dette sted.
Det er intet værd. Det er spild.
- Der er intet at bygge på. - Spild?
Men … du ved ikke, hvad vi laver her.
Du forstår ikke stedets historie. Dets sjæl. Hvad din far lagde i det.
…den er fyldt med gæld, stedet har ingen værdi.
At dit navn står på et stykke papir betyder ikke, hele verden tilhører dig.
Hvad sker der?
Vi forbereder et bryllupsevent. Vi har travlt.
- Må vi svømme i poolen? -Du ved, den er beskidt.
Hent Pino, der er meget, vi skal nå.
"Straordinario come tutti gli altri." Lige så enestående som alle andre.
Lidt hyklerisk, ikke?
At sige, du er som alle andre,
og så lave en statue af dig selv?
Den er nedbrydelig.
Der er frø indeni, der bliver til det, din far ville efterlade.
- Theo. -Meget renere, ikke?
-Ja. - Hvor er dine handsker?
Hvad er det til?
Det er mad til brylluppet.
Hvorfor smager han på maden?
Hvad laver du her?
Er det maden til brylluppet?
-Hvorfor går du op i det? -Fordi det er noget lort.
Du er bare vred.
Det er fint til en frokost eller sådan noget, men et bryllup?
Tager I pis på mig?
Det er alt, budgettet strækker til.
Vi har ikke folk nok til at lave mad til 50 gæster.
-Jeg lovede din far… - Fuck min far.
Det var godt, du kom.
Jeg har drømt om at lave mad med dig en dag.
For du… Han talte altid om dig.
Må jeg spørge dig om noget?
- Ja. -Sophia?
Sophia…
Hendes forældre var roma…
Hun stak af, da de var på gennemrejse.
Hun voksede op på slottet.
Har I prøvet at sælge det?
Stedet er gammelt.
Elektriciteten fungerer ikke ordentligt.
Men… Hun brugte alle sine penge på Ristonchi.
Hun kan ikke engang betale for sit eget bryllup.
Det er slemt.
-Hendes bryllup? - Ja, med Pino.
-Er det hendes bryllup? - Ja.
De fik en.
Husk på, du mistede din far, da du var "bimbo", barn.
Hun mistede en far for nogle få uger siden.
Ja, okay.
- Har I set Pino? - Nej.
- Har du set Pino? -Nej.
Den idiot. Han vidste, vi havde planer!
Gør ikke grin med mig. Jeg har ikke tid til det her.
Nej, der er intet, jeg skal.
Det er Pina.
-Den? -Ja, gå ikke for tæt på. Hun bider.
Jeg tager vagter her, når der ikke er så meget at lave på Ristonchi om vinteren.
Det har jeg gjort, siden jeg var en lille pige.
Jeg elsker det. Jeg ville gøre det gratis.
Sådan er du.
Har du været uden for Toscana?
-Er det da underligt? -Nej, det er helt fint.
Livio.
Sophia!
Luciano. Find en, der er modnet. Tak.
- Det er virkelig ikke nødvendigt. - Nej, nej.
Jeg er ked af det,
men efter denne ordre må vi lukke vores konto.
Der er lysere tider forude.
Det er jeg ikke så sikker på.
Du skal ikke bekymre dig. Du er altid velkommen her.
Tak.
- Den smager fantastisk. - Utroligt.
Luciano, skær et stykke, de kan få med hjem.
Nej, Livio, jeg mener det. Det kan jeg ikke tage imod.
Tak for det her.
Det var så lidt!
Okay, vent her. Måske kan du kigge dig omkring,
mens jeg gør det her, okay?
Ikke noget. Bare bryllupsforberedelse.
En time!
Jeg finder lige min nøgle.
Denne vej.
Det her er mit værelse.
Men du bor her ikke.
Det er mit gamle værelse. Jeg kommer her, når jeg vil væk hjemmefra.
Hvad er det?
Hvad?
Jeg har set det foto før.
Det er dig og mig.
Dengang vi var børn.
Laver du sjov?
Nej.
Hvorfor…
Du ville ikke kunne huske det. Så hvorfor sige noget?
- Nå… Vi ses. -Okay.
- Theo! God jagt, ikke? - Jo, fantastisk.
-Der er en, du skal møde. -Hej.
-Lucca. -Theo.
Theo, Lucca.
Theo Dahl!
Mama Mia! Jeg er fan af dig.
Virkelig? Tak.
Lucca og hans familie ejer stort set Galatina nær Lecce.
-Det er længere sydpå, ikke? -Jo, i det sydlige Italien.
Den bedste del af landet.
Jeg nævnte, at du måske er interesseret i at sælge Ristonchi.
-Ja. -Fortæl mig, hvorfor vil du sælge det?
Jeg skal bruge pengene. Til at bygge min drømmerestaurant.
Kan du ikke gøre det her?
Det her sted er anderledes end det, jeg normalt gør.
Bygningen er ikke så fantastisk. Den er gammel og ikke i god stand.
-Den er faktisk blevet renoveret. - Ja.
Man kan godt tjene penge her, men stedet har brug for en sjæl.
Og en sjæl er det eneste, man ikke kan købe.
Køkkenet er solidt, omgivelserne er utrolige.
Et fantastisk planteliv. Det er det perfekte sted
at bygge et hotel og en restaurant.
-Jeg siger fire. -Nej, min ven, det er udelukket.
-Det er udelukket. Det har jeg sagt. - Det er et rimeligt bud.
Det er det ikke.
Hvorfor prøver du at snyde ham? Vi er italienere. Behandl ham ordentligt.
Udmærket.
Okay. Jeg siger 500 her og nu.
Vi giver hånd, og jeg overfører pengene fra min mobil.
Et rimeligt bud er 700.000, som jeg har sagt.
Er du blevet vanvittig? Kom nu.
-Det her er et unikt sted. -Han er skør.
Ristonchis lige findes ikke.
Der er masser af slotte i Toscana. Ved du, hvor mange jeg har set?
Det er unikt. Der findes ikke et magen til.
Hvad, hvis jeg viser dig det?
Viser mig hvad?
Jeg viser dig, hvordan det her sted kan blive,
hvis det bliver bestyret på den rigtige måde. De er søde folk.
Men de er ikke forretningsfolk som dig og mig, Lucca.
Lad mig levere maden til brylluppet, så kan jeg vise dig,
at Ristonchi har alt det, der skal til for at skabe en profitabel forretning,
hvis det bestyres på den rigtige måde.
I så fald vil jeg betale 700 for stedet.
-900. -Nej. 900 er for meget. Men…
Du bruger mere på din bil. Du har en bil, som du ikke engang…
- Invester i noget smart. - Nej. Min kone…
-Hvorfor involverer du din kone? - Min kone slår mig ihjel.
Når du kommer til Danmark, så tag din kone med på min restaurant,
så sørger vi for, I får en dejlig aften.
Hvem er denne mand, der vil give hånd på det?
Nej. Hvad, hvis dette sted stadig er en bondegård efter brylluppet?
Så får du det for 500.
Okay.
-Okay? -Okay. Okay…
Forbered alle papirerne. Ingen overraskelser.
-Helt sikkert. - Fedt.
Jeg forbereder papirerne.
-Okay. 500, glem det ikke. 500. -
-Tak. - Du snød mig.
- Det bliver sjovt at se. -Er han seriøs?
Hvis du holder dit ord, så gør han det også.
Du forsvandt.
For italiensk.
Hvad laver du her?
Jeg bearbejder bare det hele.
-Jeg vil vise dig noget. -Vise mig hvad?
Disse gamle bøger med opskrifter.
Du var hans inspiration.
Hver gang han lavede mad.
Der er ikke en eneste opskrift i denne bog, der kan laves uden
de ting, vi dyrker her i Pelago.
Skal vi lave en?
Den her.
Risotto Ristonchi.
Hans signaturret.
Okay.
Hvad prøver du på? At skrubbe dem af?
Har vi vinen fra den anden aften?
Rød? Vi brugte hvidvin til denne opskrift.
Stol på mig. Hent den.
Nej, ikke endnu… Hvad laver du?
-Kom nu. Man kan ikke måle livet. -Okay. Stop.
Lavede du nogensinde mad med ham?
Det tog mig et år, før de var perfekte…
…men de har været perfekte lige siden.
-Samme her. - Ja?
Det ser godt ud.
Hvad?
Du sagde aldrig, det var dit bryllup. Hvorfor?
-Det har jeg da sagt. - Nej, du sagde "et bryllup."
Jeg ved det ikke. Måske var det bare et tilfælde.
Jeg er ret sikker på, vi ikke har råd til dig.
Som en gave.
- Åh… - Vi laver maden, og så…
Tilfredse.
Aftale?
Tak.
Sådan her gør jeg.
- Er du botaniker? - Hvad?
Voila.
Lad mig.
Hvad laver du?
Jeg justerer det en lille smule, okay?
Det her ligner Geos mad.
Lidt mere.
Sådan.
Se?
Du er en dygtig kok.
Meget godt.
Helt ærligt. Hvad laver du?
Jeg analyserer.
Det her analyserer man ikke. Man føler det.
Den vigtigste ingrediens.
Ved du, hvad det er?
Det er kærlighed.
Flot klaret.
Tak.
Okay, så hvor skal vi hen?
Den vej. Mange tak.
Selvfølgelig. Intet problem.
- Vi er straks tilbage. -Ciao.
-Theo, den er rådden. -Nej, den er bare moden.
Osten er rådden.
Den skal være moden. Mange oste smager ikke af noget.
- Er det fint her? - Ja.
Så…
Du har en stor dag i morgen.
Det skal nok gå godt. Godnat.
- Undskyld. - Vent.
-Jeg… - Hvorfor gjorde du det?
Jeg ved det godt.
Undskyld, Sophia.
Jeg… Fuck.
Der skete ikke noget. Undskyld.
-Hej. Har du set Sophia? -Nej.
-Theo. - Hej, Vincent.
- Ved du, hvor Sophia er? -Ja, Sophia er ovenpå.
-Tak. -Alt okay?
Må vi få et øjeblik?
Du ser smuk ud.
Tak. Du ligner lort.
-Ja… -
Jeg sov ikke så meget i nat.
-Du fik kjolen på ret hurtigt. -Theo.
Det er sikkert ikke sandt, men Pino fortalte mig noget.
At du sagde ja til at blive og lave maden, bare så du kunne sælge stedet.
Du sagde, du gjorde det for mig.
Det … gav bare mening med Lucca.
Hvad kom først?
-Sophia. - Hvad kom først?
Gør det en forskel?
Ja. Nu frygter jeg, du bruger mit bryllup til at gøre mit mareridt til virkelighed.
Nej, nej… Det er slet ikke det, der sker.
Hvad handlede i aftes så om?
Det ved jeg ikke. Hvad betød det for dig?
Du kaldte dit bryllup et event.
Da vi mødtes, kaldte du dit bryllup et event. Hvorfor?
Det ved jeg ikke.
Så er det her, hvad du vil? Vil du giftes med ham,
eller har du bare desperat brug for en eller et sted, du kan kalde hjemme?
Du kender mig ikke.
Du siger disse ting om mig, som om du selv er bedre.
Ja, du havde en ussel far.
Nu prøver du at være det modsatte af ham.
Men ved du hvad?
Det her er lige så usselt.
At leve livet sådan her.
Du klamrer dig til det, folk forventer af dig.
Bange for at fejle. Måske rejser du.
Det er det, krystere gør.
Så jeg burde blive her og fejle med dig?
Kæreste menighed.
I dag er en glædens dag
for Sophia og Pino,
vi har set vokse op til at være sunde og smukke mennesker,
og som nu skal forenes i det hellige ægteskab.
Æret være Herren.
Tager du, Pino Conti Trevisano,
Sophia Gennera
til din lovformelige hustru
i medgang og modgang, til døden jer skiller?
Det gør jeg. Af hele mit hjerte.
Og tager du, Sophia Gennera,
Pino Conti Trevisano
til din lovformelige mand,
i medgang og modgang, til døden jer skiller?
Min elskede.
Ja, det gør jeg.
Jeg erklærer jer nu for retmæssige ægtefæller at være.
Brudgommen må kysse bruden.
Længe leve bruden og brudgommen!
Skål!
Tak. Mm.
Theo.
-Det her er ikke mad. - Ikke?
Nej. Det får en til at drømme.
Jeg tror, vi kan komme til enighed om Ristonchi.
Det er jeg glad for at høre. Tak.
Theo!
Bare gå.
Hej!
Jeg har ikke set dig hele dagen.
Jeg har været i køkkenet. Det er mit job.
Bon appetit.
Theo! Kom her. Kom.
Hvad er der?
Skift tøj og fejr med os. Og så skåler vi.
Jo, men… Der skal gøres rent i køkkenet.
-Og jeg skal også pakke… - Theo.
Nej. Kom nu.
Det ville betyde meget for mig.
- For Sophia. -Ja.
Og for dette minde.
Okay, så…
Tak.
Hej, alle sammen. Mit navn er Theo,
og jeg har lavet maden i aften.
Tak.
Øh… Nogle af jer kender mig måske som Geos søn.
Som ejeren af dette sted føler jeg…
…at jeg skylder jer en eller anden form for tale.
Jeg har mødt mange af jer dejlige mennesker,
og alle lader til at have dette tætte…
…og særlige forhold til min far. Det er fint.
Jeg plejede at tænke, han var et røvhul.
Han var ligeglad med alle.
Men det viser sig, han er en sød og flink fyr.
Han var bare skideligeglad med mig og min mor.
Skaber man en lille og relevant verden, så er det ikke svært at være flink.
Og måske er det det, I alle sammen gør her.
Undtagen dig, Sophia.
Du lader ikke til at have et behov for at være sød over for nogen.
Så…
Skål for Pino og Sophia.
Theo!
Er du okay?
- Poolen er i elendig stand. -Ja, den er lidt…
Men man kan arbejde på den. Og komme en…
Det hele skal rives ned og bygges op fra grunden.
-Og vandet… -Hvis du ser…
-Hvis… - Hey, Pino.
Hej, min ven.
Er I blevet vanvittige?
Pino, stop!
Pino! Theo!
-Hvordan kunne du gøre det mod mig? -Undskyld.
-Jeg troede, vi var venner. -Jeg har ikke en undskyldning.
-Undskyld, Pino. -Hun forlod mig.
Jeg vil lægge en million euro.
Der vil være nogle benchmarks, men dem diskuterer jeg med Theo.
Tak, Jonas.
- Skidegodt. Jeg lægger på. -Det er godt. Vi ses.
Så det er en million fra ham plus 500.000 fra mig.
Det bliver din bedste investering nogensinde.
Uden at røre en finger.
Jeg vil ikke stå i vejen for familiearven.
-Tak. -Selv tak.
En bestilling til. Vincenzo, mere parmesan.
Kom.
Se dig lige.
- Du har lært at køre bil. - Ja.
- Så du beholdt det? -Ja.
Nogen sagde, stedet havde potentiale.
Det lyder som et fantastisk menneske.
Det bedste.
Jeg måtte finde ud af, hvem jeg er uden dette sted.
-Jeg er begyndt på universitetet. -Ja, det har jeg hørt.
Tak.
Gæster.
Selvfølgelig.
-Vil du hjælpe? -Nu?
Ja. Merle er elendig til at servere. Hun er ikke som dig.
-Okay. -Virkelig?
-Klart. -Fantastisk.
Jeg håbede, du havde et værelse i sommerferien.
-Virkelig? -Ja…
LIGE SÅ ENESTÅENDE SOM ALLE ANDRE