Лорен!
-Лорен! -Лорен!
Лорен, це ми!
Лорен!
Стіві, зламай замок!
Готово.
Ви мене знайшли!
ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
ОСТРІВ КЕЙП-МЕРСІ ТЕРРА АВСТРАЛІС
ЧАСТИНА ХІІ. ПОМСТА КОРОЛЕВИ АННИ
-Ми думали, що тебе втратили. -Я теж так думала.
Де ми тільки тебе не шукали.
Думали, що маяк не працює.
Таке рідне обличчя.
Ти стільки всього пропустила.
-Ми зустріли Леоніда Комарова. -Я знала, що він приїде!
-Я розсталася з Гайденом. -Стіві!
Справді?
-Анна з Бредом також розлучилися. -Дуже співчуваю.
Нічого.
Головне, що ти жива.
Лорен.
-Це Іззі. -Привіт.
Вона дуже крута.
Вона допомогла нам тебе знайти.
Дуже рада познайомитися. Я стільки про тебе чула.
Дякую, що піклувалася про них.
Я знаю, вони не подарунок.
Зазвичай я краще пахну.
Зазвичай я не одягнена, наче зараз 1918 рік.
Хтось іде.
Усе буде добре.
Обережно, Стіві.
Він впав! Тікаємо!
Сюди.
-Біжимо! -Хутчіш, Лорен.
Сюди. Нумо.
Хто це був?
Той, хто напав на Лео. Хто ще!
Хто б це не був, я знад, що він шукає. Маємо дістатися туди першими.
Це якось пов'язано з цим.
Часу немає, а я не знаю, що він відмикає.
ЯВАНАСІ
Яванасі. Я знаю.
Це мавзолей.
Господи.
Виявляється, ви не така залізна людина, якою хочете здаватися.
Я не перший раз у такому становищі.
-Ходімо, вип'єте збитню… -Ні, не треба.
Не хочу вас турбувати.
Мені часто нічого не вдається
до самого останнього моменту.
Як хочете.
Миколаїс Тана Яванасі.
Єдиний мавзолей на кладовищі Кейп-Мерсі.
Але ж у Кейп-Мерсі немає жодних Яванасі.
Стривайте, я маю ідею.
Що ти робиш?
Миколаїс Тана Яванасі.
МИКОЛАЇС ТАНА ЯВАНАСІ.
-Це анаграма! -Анаграма?
-Слово, що складається з букв іншого. -І до якого слова це анаграма?
Анас… Анастасія? Микола…
Анастасія Миколаївна!
Княжна Анастасія.
Лорен, ми забули тобі дещо розказати!
Мерсі — це княжна Анастасія на втіках.
Я знаю.
Знаєш? Тоді ти в курсі, Що Анна — принцеса?
Для мене вона завжди була принцесою.
Спробуй ключ.
Гаразд.
Лорен, це те, що я думаю?
Могила княжни Анастасії.
Місце вічного спочинку твоєї прабабусі.
Тепер, коли ми всі разом, я маю вам щось розказати.
-Я пірнула до уламків російського корабля. -Ми знаємо. Ми теж.
Що? Ви всі?
-Я думала, ви боїтесь це робити. -Так, але…
Ми ще більше хвилювалися за тебе.
Я знайшла там скарб.
Брошку «Опівніч».
-Ми її знайшли. -Що?
Але її вкрали.
Ми також знайшли намисто «Меридіан» і браслет «Соловей».
-Залишилася лише сапфірова корона. -Хтозна, де вона.
Ви все з'ясували.
Я миттєво впізнала брошку «Опівніч».
А з книги Леоніда я знала,
що з такими коштовностями проблем не уникнути.
І раптом хтось пробрався в мою кімнату, тому я сховала брошку.
-В гідрокостюмі, де Іззі її знайшла. -А що було потім?
Мене викрала людина в масці.
Тоді я зрозуміла, що не лише я шукала втрачені російські царські скарби.
Анно, можеш перекласти?
Це російська.
Я знайшла її в тебе вдома, в бібліотеці твоєї бабусі.
Це щоденник Анастасії.
Я змогла перекласти лише частково.
«24 червня 1918.
Ми відчалили від Санкт-Петербурга.
Не знаю, чи побачу я батьківщину знову.
Сподіваюся, мій народ мене не забуде.
12 липня 1918.
Наш корабель переслідує велике судно з темними вітрилами.
У мене погане передчуття.
17 липня 1918. Сьогодні я її побачила.
Вона стояла на носу корабля.
Вона була так близько, що я могла розрізнити руді кучері
і проникливі блакитні очі.
Я знаю, що вона тут заради мене і вантажу, який я везу.
19 липня.
1918
Ми вдарилися в риф.
Корабель пішов на дно океану.
Я була налякана,
але мала вивести моїх людей у безпеку.
Я знала, що надія є,
коли побачила серед темряви невідому землю».
Сюди! Гребіть!
Дивіться.
«Тут лежить героїня Кейп-Мерсі,
велика княжна російська Анастасія Миколаївна,
яка загинула, рятуючи інших пасажирів після нападу Немезиди».
Хіба тебе не вчили не чіпати те, що не твоє?
Залиш його.
Я знаю, хто ти така.
Може, у Росії тобі кланяються, але тут
ти сама-самісінька на піску, із заляканим личком,
і тремтиш від мого меча.
Де коштовності?
Що, вже відчула, як важко перемагати без імперської армії?
Принципи не змінюються лише тому, що змінилися обставини.
«Княжна завзято билася з мерзенною капітанкою піратів.
Піратка позбавила її життя і взяла собі її ім'я.
У віці лише 17 років
княжну Анастасію таємно поховали тут її вірні підданці».
Є ще один запис.
«20 липня 1918.
В останні часи зі мною був відданий лакей і покоївка.
Я пригнічена горем, бо втратила останній скарб моєї родини.
Залишилася лише сапфірова корона.
Сподіваюся, прийде день, коли хтось збере всі скарби й щасливі спогади моєї родини
і моїх друзів, а також пригоди, що з ними пов'язані.
Це кінець.
Але в моєму житті було більше любові,
ніж у тих, хто жили вдвічі довше за мене.
Я не боюся.
Я не боюся».
Сапфірова корона!
Вона сховала її в сукні.
Це назавжди змінить Кейп-Мерсі.
Ти про що?
Свято спасіння, туризм — усе це ґрунтується на історії Волкових.
Це повністю змінює історію, яку нам розказували.
Бабуся сказала мені, що ми походимо з царської родини.
Ось чому в неї був браслет «Соловей».
Анно, у княжни Анастасії немає нащадків.
-Це означає, що ти походиш від… -Ні.
…капітанки Немезиди.
Ні!
-Це правда. -Ні!
Нумо, Анно.
Бабуся сказала, що ми самі у світі, і що ніхто нас не зрозуміє.
Я не думала, що вона говорила про вас.
-Анно! -Анно!
Вони помиляються.
Візьми себе в руки. Вони потребують твоєї допомоги.
Зберися, Лео.
-Я знав, що ти прийдеш. -Може, я прийшла не до тебе?
Анно!
Я хочу побути сама!
-Біжимо. -Нумо!
Анно, зачекай!
Зупинись, Анно.
Це нічого не змінює. Ти та сама людина.
Це змінює все.
-Завжди знала, що від мене щось ховають. -Нас несе течія. Повертай.
Це здавалося правдою.
-Анно! -Зупинись, Анно!
-Ми задалеко від берега. -Благаю, зупинись.
-Боже. Пожежа. -Що?
Пожежа!
Намисто «Меридіан»! Треба за ним повернутися!
Воно не там!
-Що? -Воно не там.
Пожежа!
-Пожежа! Рятуйте! -Стривай, Стіві!
Пожежа!
Треба відтакелажити човен, інакше не дістанемося берега.
Аварійна свічка!
Її тут немає!
Народ, хіба це не яхта Волкових?
Гайдене?
Гайдене, що ти робиш?
Гайдене, телефонуй у пожежну. У клубі пожежа!
Анно, залізай.
-Ну ж бо, Анно. -Навіщо?
-Не роби цього, Анно. -Гайдене, що відбувається?
Анно.
Бабусю?
Анно, піднімайся на борт.
Бабусю.
Анно, роби, що я сказали!
-Не треба. -Ні, Анно.
-Не йди. -Анно.
Виявляється, ви не така залізна людина, якою хочете здаватися.
Принесу свіжий збитень.
Він має дуже незвичний смак.
Пірати завжди існуватимуть, Медді.
…щоб знайти російські царські скарби.
Пірати.
Гайдене, ти з глузду з'їхав?
Вибач.
-Чому так довго, Гайдене? -Намагаюся надійно їх зв'язати.
Я походжу з роду найлютішої капітанки в історії.
Вона присяглася відшукати ці скарби,
і чотири дівчинки не завадять мені справдити цю присягу!
Ви ніколи не знайдете сапфірову корону.
Відштовхни їх.
-Хай щастить, дівчата. -Ні, будь ласка!
-Ви не можете нас тут залишити! -Починається шторм.
Рятуйте!
-Допоможіть! Анно! -Стіві!
Поверніться!
-Ви не можете! -Анно, будь ласка!
-Рятуйте! -Анно!
-Анно, повернися! Анно! -Допоможіть!
Анно!
Переклад субтитрів: Марія Панченко