‫מעולה.‬
‫זה יהיה מדהים.‬
‫בהחלט.‬
‫מיד אצטרף אליכם.‬
‫בסדר.‬
‫היי.‬ ‫-אלוהה.‬
‫בטוחה שאני לא יכול לשכנע אותך לבוא?‬
‫התיק שלך כבר ארוז.‬
‫עדיין יש לך זמן לשנות את דעתך.‬ ‫-אני בסדר.‬
‫המדריכים אמרו לי שיש שם פרח ענק‬
‫שמלבלב רק פעם ב-50 שנה.‬
‫זאת הזדמנות של פעם בחיים.‬
‫את יודעת, ההצטרפות שלך לנסיעות העבודה שלי‬
‫הייתה כדי להעניק לך חוויה בעולם האמיתי.‬
‫זה מה שסיכמנו, זוכרת?‬
‫אני חווה את העולם,‬
‫דרך עיניהם של 4 מלחים ששטים בים הקריבי.‬
‫ספרים הם פתח לעולם, ילדה,‬
‫ויום אחד, יהיה עלייך לעבור דרכו.‬
‫אחזור בעוד כמה שעות.‬
‫בסדר, זה יהיה מדהים!‬
‫קדימה, בוא נלך.‬
‫"תכשיטי הכתר שנעלמו אבדו במהלך המהפכה,‬
‫ולא נראו מאז."‬
‫האם זה באמת הכרחי‬ ‫להיפגש בשש בבוקר בסירה הזאת?‬
‫אתן יודעות, סוכנויות הביון לא מצותתות.‬
‫שפתיים מזמרות מטביעות ספינות.‬
‫הנה. תמשיכי לקרוא.‬
‫"קיימות שמועות שונות‬ ‫על מיקום הימצאם של התכשיטים.‬
‫יש שאומרים שהם הוברחו מחוץ למדינה, ‬ ‫אחרים אומרים‬
‫שאבני החן נתלשו משיבוצן בתכשיטים‬ ‫ונמכרו בשוק השחור.‬
‫אחרים מאמינים שהם הוסתרו‬ ‫על ידי הנאמנים למשפחת המלוכה."‬
‫נהדר. סוף-סוף מצאנו משהו ‬ ‫שערכו לא יסולא בפז ואז איבדנו אותו.‬
‫לא איבדנו אותו, הוא נגנב.‬
‫מי יכול לגנוב אותו?‬
‫כנראה אותו אדם ששתל את הז'קט של לורן במים.‬
‫טוב, זה ממש לא צירוף מקרים.‬
‫מה? אני האדם היחיד שמוכן לומר זאת?‬
‫איזה צירוף מקרים?‬
‫ש...‬
‫תכשיט שערכו לא יסולא בפז נגנב באותו שבוע ‬ ‫שבו צייד אוצרות מפורסם הגיע לעיירה.‬
‫וכך הסולטן עמד על כס השיש שלו,‬
‫כלביו חשפו את מלתעותיהם,‬
‫רירם החם נטף לי על הלחי,‬
‫האחיזה שלו בשרשרת‬ ‫הייתה הדבר היחיד שהפריד ביני‬
‫לבין מוות ודאי.‬
‫הוא לחש לי:‬
‫"מר קומרוב, האם אתה מוכן למות?"‬
‫אז מה עשית?‬
‫הסתכלי לו בעיניים.‬
‫"אני מוכן להרפתקה האחרונה הזאת.‬
‫אבל היום הוא לא היום שבה היא תקרה."‬
‫מה קרה לאחר מכן?‬
‫טוב, הוא לא ידע‬
‫שעבדתי חורף שלם במחיצת רועי עזים טיבטים,‬
‫ושהכלבים האלה סרו למרותי‬ ‫ברגע שבו מבטינו נפגשו.‬
‫אין ספק.‬
‫חזרתי לצד השני של הגבול‬
‫עם אלבטרוס הזהב הנדיר‬
‫לפני זריחת השמש.‬
‫בבקשה.‬
‫תהיה כאן בפסטיבל יום הישועה?‬
‫כמובן, אני לא אפספס את זה.‬
‫אפילו לא תמורת אלבטרוס הזהב?‬
‫אפילו לא אם היו לו אבני אודם כעיניים.‬
‫בוקר טוב. ‬
‫זאת הסיבה שבאת לכאן, נכון?‬ ‫זה מה שלורן מצאה.‬
‫אתה מחפש את תכשיטי הכתר הרוסי,‬
‫ואתה חושב שהם בכף מרסי.‬
‫ובכן, אנחנו נזדקק...‬
‫לעוד עוגיות.‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- כף מרסי‬ ‫טרה אוסטרליס -‬
‫ולכן...‬
‫חשוב להבין שמשפחת רומנוב גורשה מרוסיה‬
‫על ידי ממלכה זועמת.‬
‫איש מהם לא נשאר בחיים.‬
‫אף אחד, רק אחת.‬
‫על פי השמועה, הבת הצעירה, הנסיכה אנסטסיה,‬
‫הצליחה להימלט בעור שיניה.‬
‫אני סבור שהיא הגיעה לכף מרסי‬
‫על הספינה הרוסית שנטרפה,‬
‫ואני סבור‬ ‫שהיא הביאה איתה את תכשיטי הכתר הרוסי.‬
‫יש ארבעה תכשיטים חסרים.‬
‫סיכת החצות…‬
‫שרשרת המצהר...‬
‫צמיד הזמיר…‬
‫והתכשיט רב הערך מכולם,‬
‫כתר הספיר המלכותי.‬
‫סיכת החצות הייתה נעוצה...‬ ‫בחליפת הצלילה של לורן.‬
‫נכון.‬
‫ומה שאת עונדת על הז'קט שלך, מאדי.‬
‫לכן חשבת שאני לורן.‬
‫חשוב להבין… ‬
‫שלתכשיטים האלה יש ערך בל יתואר.‬
‫וערך בל יתואר מושך‬
‫רוע בל יתואר.‬
‫אנחנו חייבים להיזהר.‬
‫החיפוש אחר האוצרות האלה‬ ‫לקח אותי למסע מסביב לעולם,‬
‫במרדף אחר שמועות וסיפורים ‬ ‫באזורי הפרא של מדגסקר ובפיורדים בנורווגיה,‬
‫ולבסוף... בכף מרסי.‬
‫זה יהיה לי לכבוד‬
‫לראות את סיכת החצות,‬
‫ואולי להחזיק אותה‬
‫בידיי.‬
‫אם תסכימי.‬
‫איבדתן אותה?‬
‫לא איבדנו אותה, היא נגנבה.‬
‫מי היה מאמין‬ ‫שתשאירו אותה מונחת סתם כך, נעוצה ב...‬
‫ז'קט?‬ ‫-ז'קט!‬
‫טוב, היא לא הייתה נעוצה בז'קט כל הזמן.‬
‫כן, לפעמים השארנו אותה בקערה גדולה.‬
‫מה?‬
‫ראיתי אותה.‬
‫ראיתי אותה על הז'קט. ‬ ‫זה בסדר, הן לא יודעות.‬
‫אני לא עושה מזה עניין גדול, אין בעיה.‬
‫נדבר בפרטיות.‬
‫תשע שנים של מחקר.‬
‫ואז לורן מצאה אותה‬ ‫בזכות חינוך תיכוני וצלילה אחת, אז...‬
‫תירגע.‬
‫וקצת תקשורת לא הייתה מזיקה.‬
‫כן, תקשורת, לאוניד.‬
‫בסדר, לאו, אתה חושב‬ ‫שגם שאר התכשיטים נמצאים בכף מרסי?‬
‫ובכן...‬
‫אני חושב שזה סביר.‬
‫בספינה הטרופה?‬
‫כן. ‬
‫או שהם אבדו מתחת לגלים,‬
‫עם הכרישים‬
‫והדגים.‬
‫ובכן...‬
‫אני סבור שהספינה הרוסית הטרופה שלכן‬ ‫היא ה"סטנדארט".‬
‫היאכטה המלכותית ששימשה את משפחת רומנוב.‬
‫דיברתי עם חברי הטוב, פאבל טולסטוי,‬
‫הוא כרגע חוקר אודות המטבע שלכן‬ ‫בקרב רשת אנשי הקשר שלו.‬
‫הוא גם שלח לי ‬ ‫את תמונות הלוויין האלה של הספינה הטרופה.‬
‫נראה שהספינה הטרופה ניצבת זקופה.‬
‫עם נזק בצידה הימני‬ ‫במקום שבו המנוע נתלש על ידי השונית.‬
‫אנחנו ניכנס אליה...‬
‫נעבור במסדרון המרכזי,‬
‫וניכנס לתאה של הנסיכה.‬
‫התכשיטים המלכותיים נשמרו בתיבה קטנה, ‬ ‫כמו זאת.‬
‫אז זוהי התיבה שאנחנו מחפשים.‬
‫כן. ‬
‫אנחנו?‬
‫כן. ‬
‫לאו?‬ ‫-כן.‬
‫אכפת לך אם...‬
‫אם אנחנו פשוט...?‬
‫אתן רוצות ל...‬
‫כן.‬ ‫-...לשוחח בפרטיות.‬
‫כן.‬
‫אין בעיה.‬
‫בסדר.‬ ‫-יופי.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני רק ההרפתקן הכי מפורסם בעולם,‬
‫אבל הן צריכות זמן בשביל לחשוב על זה.‬
‫זה כל כך מתסכל. ‬
‫מה אנחנו חושבות?‬
‫מי ששתל את הז'קט של לורן,‬ ‫רוצה שכולם יאמינו שהיא נעלמה בסערה.‬
‫ואותו אדם פרץ למועדון וגנב את הסיכה.‬
‫למה להשקיע מאמץ כל כך רב‬ ‫כדי לגרום למותה של לורן להיראות כתאונה,‬
‫ואז לבצע שוד באופן כל כך גלוי?‬
‫הם אפילו לא ניסו להסתיר את זה.‬
‫אולי הם רצו שנדע.‬
‫אין ספק שהם רציניים.‬
‫עלינו להניח שגם הם מעוניינים בתכשיטים.‬
‫אז עלינו להגיע לספינה לפניהם.‬
‫בואו נעשה את זה.‬
‫מה?‬
‫נמאס לי מזה שאומרים לי שהעולם הוא כמו שהוא‬
‫ושאנחנו פשוט צריכות לקבל אותו כמו שהוא.‬ ‫לא עוד. סיימתי.‬
‫לא עוד.‬
‫איזי.‬
‫אנחנו יודעות שלא הכרת את לורן,‬
‫ושזה באמת מסוכן.‬
‫זאת לא בושה לפחד.‬ ‫-סטיבי.‬
‫לא, היא צודקת.‬
‫אני מבועתת. ‬
‫אבל אעשה את זה למרות זאת.‬
‫אנחנו בעניין.‬
‫- פעמון הצלילה‬ ‫ציוד לצוללנים חובבים -‬
‫- מועדון הצלילה -‬
‫אני רק...‬ ‫-קחי את הזמן.‬
‫"אין שום דבר שאוכל לעשות‬ ‫כדי להרחיק את ליבי ממך ‬
‫אני לא שולטת בזה‬
‫אני לא יכולה להגיד לך כמה אני מנסה ‬ ‫להוציא אותך ממחשבותיי‬
‫כדי לעזור לי להמשיך הלאה ‬ ‫ופשוט לחיות את חיי ‬
‫אני לא יכולה לשלוט בזה‬ ‫אני לא יכולה לומר לך..."‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מצטייד.‬
‫כן, היידן הבריז לי,‬
‫אז המרינה זקוקה נואשות ל... הכול.‬
‫אני לא רוצה להאיץ דברים.‬
‫אני יודעת.‬
‫אבל אני רוצה להתראות איתך שוב.‬
‫תראה, חשבתי שאולי, אתה יודע, תרצה...‬
‫כן, איזי?‬
‫לצאת לטיול אופניים...‬
‫עם...‬
‫היידן.‬
‫היידן?‬
‫אתה יודע.‬ ‫-כן, טוב.‬
‫לראות לאן הוא הולך.‬
‫כן, תודה. כן.‬ ‫-כן.‬
‫להתראות.‬
‫אז איך בדיוק פועלים צמידי הרתעת כרישים?‬
‫לכרישים יש חוש שביעי.‬
‫המדענים לא ממש יכולים להסביר זאת,‬ ‫אבל כרישים יכולים לחוש חשמל‬
‫באותו אופן שבו אנחנו חשים בריח‬ ‫ובשינוי בטמפרטורה.‬
‫הצמיד הזה משגר פעימה חשמלית שהם לא אוהבים.‬
‫נקווה שזה יעבוד.‬
‫איזי, את תעשי חור ברצפה.‬
‫אל תדאגי, אנחנו נשמור עלייך. בסדר?‬
‫את אחת מאיתנו עכשיו.‬
‫לפני מאה שנה,‬
‫אישה צעירה אמיצה ‬
‫נשאה את אוצרות משפחתה בספינה הזאת.‬
‫לפני כמה שבועות,‬
‫הפכה אישה צעירה ואמיצה נוספת‬ ‫לשומרת האוצר הזה.‬
‫היום נישאר רגועים ונשמור על קור רוח,‬
‫כדי לכבד את שתיהן.‬
‫דרך צלחה.‬
‫הוא בסדר? תורידי את הברדס שלו, אנה.‬
‫מה קרה?‬
‫אני לא יודעת.‬ ‫הוא כבר איבד את ההכרה כשמצאנו אותו.‬
‫לאוניד...‬
‫מה נעשה?‬
‫מאדי, תזעיקי עזרה.‬
‫אני חושבת שזאת פציעת ראש.‬
‫מי זה היה?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫הם כבר היו בפנים. ‬ ‫הם בוודאי חיפשו את מה שאנחנו חיפשנו.‬
‫לאוניד, אתה שומע אותי?‬
‫עזרה, עזרה, עזרה.‬ ‫זאת מאדי פולארד על הוולנטינה.‬
‫יש לנו צוללן שנפגע קשה בראשו‬ ‫וזקוקים לאמבולנס.‬
‫אנחנו חוזרים למרינה בכף מרסי עכשיו.‬
‫מישהו שומע אותי?‬
‫קיבלתי, ולנטינה. צוות רפואי ימתין לכם.‬
‫הדופק שלו איטי. ‬ ‫אנחנו חייבות להחזיר אותו לחוף.‬
‫בסדר, תשתדל לקחת כמה נשימות עמוקות.‬ ‫אתה תהיה בסדר.‬
‫חבר'ה… ‬
‫וואו.‬
‫שרשרת המצהר.‬
‫סטיבי, כוכב מבריק שכמותך,‬
‫מצאת אותה.‬
‫לאוניד, אתה צדקת.‬
‫זאת הספינה של הנסיכה אנסטסיה.‬
‫זכרו,‬
‫אתן חייבות...‬
‫לאוניד!‬ ‫-לאוניד.‬
‫לאוניד!‬
‫לא, תישאר איתנו.‬
‫הוא יהיה בסדר.‬
‫אנה, מה קרה?‬ ‫-כולם בסדר?‬
‫מי באמבולנס?‬
‫מה קורה כאן?‬
‫בשם אלוהים, זה לאוניד קומרוב?‬
‫צייד האוצרות?‬
‫מה הוא עושה בכף מרסי?‬
‫אל תגידי כלום.‬
‫מה בשם אלוהים עשיתן, בנות?‬
‫סימני החיים שלו בסדר,‬ ‫אבל יש לו נפיחות גולגולתית.‬
‫נצטרך לבצע סריקות נוספות.‬
‫מישהו מצטרף?‬
‫אני אבוא.‬
‫לאן אתם לוקחים אותו?‬ ‫-למרפאת כף מרסי.‬
‫עדיף לו ללכת לווטרינר. אני אבוא.‬
‫תתקשרי לד"ר מונטגומרי,‬ ‫תבקשי ממנו לפגוש אותנו שם.‬
‫ונעביר אותו לבית שלנו.‬
‫רק עכשיו ערכנו טקס זיכרון אחד.‬
‫את רוצה עוד אחד?‬
‫אתן יודעות שאסור לכן לצלול שם.‬
‫אבל היינו עם לאוניד. ידענו מה אנחנו עושות.‬
‫איזי, מה קרה?‬
‫אבא, הוא צוללן מקצועי.‬ ‫-לא אכפת לי מיהו.‬
‫רנה, זה מה שאת מרשה לילדים כאן לעשות?‬
‫לברוח עם זרים כדי לצלול באתרים אסורים?‬
‫אני לא מרשה לעשות זאת.‬
‫למעשה,‬
‫אני מכריזה על הפסקה מיידית של כל ‬ ‫פעילויות מועדון הצלילה לזמן בלתי מוגבל.‬
‫תחשיבו את עצמכן מנותקות מהים.‬
‫נהדר.‬
‫- מועדון הצלילה -‬
‫עברית: שלמה ליברמן ‬