LAUREN, DU VIL BLI HUSKET OG ELSKET AV ALLE SOM KJENTE DEG
Er du klar?
Hva er det?
Det er en gammel russisk tradisjon.
Når går bort…
…surrer man dette rundt dem for å beskytte sjelen deres.
Det er synd du ikke får gjort det.
Jeg elsker det russiske språket. Det er så dramatisk.
-Vær stille. -Vær stille.
Snart kan du nok lese alle disse.
"Snart" er litt optimistisk.
Du kan det sikkert allerede. Kom igjen, hva står her?
-Studer. -Studer.
Jeg kan ikke lære meg resten om du ikke lar meg fullføre timen.
Kan jeg besøke deg i Moskva?
Hvorfor skal jeg til Moskva?
For å bli med i Nasjonalballetten og bli den neste Anna Pavlova.
Bare lov at du ikke blir den neste Anna Karenina.
Jeg lover.
Får jeg låne denne?
Ja.
Nå vil Laurens sjel være beskyttet.
Min kjære Maddie.
Jeg vet at du har det fælt akkurat nå.
Da mamma døde, trodde jeg ikke at jeg ville klare å stå opp hver dag.
Jeg fortsatte for pappas skyld.
Jeg aner ikke hvor vondt det må være å miste begge foreldrene sine samtidig.
Men du skal vite at du kan fortsette videre,
selv om det virker umulig,
for det er andre som trenger deg.
Jeg trenger deg, Maddie.
Dette diktet hjalp meg, så jeg gir det videre til deg.
Døden er ingenting
Jeg tror at alt finner sitt hjem.
Derfor vil jeg starte en dykkerklubb.
Et sted hvor vi kan være oss.
Jøss.
På havet kan vi være frie.
Kul, ikke sant? Hva synes du?
Den er perfekt.
-Anna, se på dette. -Kom og se.
VI VIL ALLTID ELSKE DEG, LAUREN
Hvordan går det?
Skjørtet klør.
Du må ikke bli med.
Du kan bli hjemme om du vil.
Jeg vil støtte de andre.
Men ingen vet hva som har skjedd med henne,
så hvorfor holde minnestund?
De får muligheten til å ta farvel.
Kanskje du har noe å si til Lauren.
JEG SKULLE ØNSKE JEG FIKK BLI KJENT MED DEG. VI GIR IKKE OPP!
Skal du henge noe på treet?
Jeg vet ikke hva.
Hva skjer?
Jeg tror…
Vi må ta en pause.
Jeg vil ikke såre deg, men vi har ikke…
Det går bra.
Vi har ikke vært oss selv i det siste.
Nei.
Skal vi se hva som skjer etter sommeren?
Hvem vet? Kanskje vi blir forelsket igjen.
Går det bra?
Ja.
Jeg savner henne.
Det gjør vi alle.
FARVEL, LAUREN
Er du ikke klar?
Jeg blir ikke med.
Du må gå.
Du er litt sta.
Hva?
Fordi jeg ikke vil i minnestunden til noen som lever?
Dette er ikke svart eller hvitt, og det gjør alt så mye vanskeligere.
Men om du ikke går i dag, vil du angre deg.
Vennene dine trenger deg.
-Er du klar? -Ja.
Det er på tide at jeg får se disse småfiskene på nært hold.
Men tenk om noe går galt der nede?
Det er akkurat som om noe går galt her oppe. Vi hjelper hverandre.
Jeg elsker det bildet.
Ikke si at du kjøper dette.
Det er fint. Renee gjorde en god jobb.
Maddie, ikke du også.
Stevie, jeg vil tro at hun er der ute.
Men de fant jakken hennes.
Vi er samlet her i dag for å minnes Lauren Rose,
en elsket datter og venn.
Det krever en hel landsby for å oppdra et barn.
Og nå samles landsbyen for å sørge.
Sorg er prisen for vår kjærlighet,
men når en av våre kjære blir tatt fra oss i så ung alder…
Dette er latterlig.
…kan prisen virke for høy.
Jeg ber dere om å se på dette minnetreet,
fullt av gode minner. En påminnelse om at Lauren fortsatt er med oss.
Laurens venn Stephanie vil si noen ord.
Lauren er smart.
Lauren er dyktig. Hun tenker seg om først.
Det gjør ikke jeg.
Jeg hopper i det og håper at besluttsomhet fikser alt.
Men Lauren tenker seg om. Hun tar ikke forhastede beslutninger.
Håp kan være ubehagelig.
Noen ganger er det lettere å gi opp
fordi håpet kan være så vondt at det er uutholdelig.
Men skal vi virkelig gi opp bare fordi det er lettere?
Men jeg trygle dere.
Jeg høres ut som en hysterisk tenåring, men skal vi sitte her
mens hun venter på at vi skal finne henne?
-Vi må gå. -Politisjef?
Laurens forsvinning var et sjokk for oss alle.
Det er forståelig at følelsene tar overhånd.
Men det var en tragisk ulykke.
Laurens venn Madeline vil gjerne dele et dikt med oss.
Døden er ingenting
Jeg har bare gått videre til neste rom
Jeg er jeg og du er du
Hva enn vi var sammen Hva enn vi var for hverandre
Det er vi fortsatt
Kall meg ved mitt velkjente navn
Snakk med meg like lett som du gjorde før
Ikke snakk i et annet tonefall Ikke la deg tynge av tristhet eller sorg
Le slik vi alltid lo
Av de små vitsene Vi delte sammen
Lek, smil, tenk på meg, be for meg
La mitt navn være det det alltid var I hjemmet ditt
La det nevnes uten sorg Uten spor av skygger
Livet betyr det samme som før
Hun hadde den ikke på seg.
Hvorfor skal jeg glemmes Bare fordi du ikke kan se meg
Jeg venter på deg En liten stund
Et sted i nærheten
Like rundt hjørnet
Alt går bra
Maddie.
-Maddie. -Nydelig, Madeline.
De som vil kan bli med oss ned til vannet.
Takk for at dere kom.
Maddie.
-Du var flink, småen. -Takk, Sjøulken.
Stevie, kom. Jeg må si deg noe.
Kan vi møtes hjemme? Vennene mine trenger meg.
Ja.
Anna, vi møtes i klubbhuset. Jeg har noe viktig å si.
-Jeg kommer snart. -Kom.
Moren din forventer at vi kommer til middag.
Så spis middag med henne, du.
Anna.
Behersk deg.
Jeg er så lei av å beherske meg.
Jeg er så lei av å ikke kunne si hva jeg føler.
Brad, jeg kan ikke fortsette.
Hva mener du?
Du har en plan.
Du vil gifte deg og få barn og et hvitt stakittgjerde, men…
-Jeg kan ikke. -Hva er galt med det?
Ingenting. Ikke for deg, men jeg vil ikke bli Anna Karenina.
Hvem er det?
En som var veldig ulykkelig.
Slår du opp med meg i en minnestund?
Det er ikke god stil.
Unnskyld for meg til mamma.
Jeg visste det. Jeg sa at hun var der ute. Alle mente jeg var gal,
men jeg hadde rett!
Dere så henne sist. Hadde hun på seg jakken?
Jeg vet ikke.
Mobilen! Jeg glemte den i båten. Dere kan dra.
Jeg tror det, men jeg har sett Lauren i den jakken en million ganger.
Jeg glemte den i båten. Dere kan dra.
-Hun hadde ikke på seg jakken. -Kan den ha vært i sekken hennes?
Hun hadde den ikke med seg.
Og Izzie så den på rommet den dagen.
Jeg er 98 prosent sikker på at den lå under senga.
-Ja. -Ok.
Hvis den lå der etter at hun forsvant
og de fant den i vannet, må noen ha kastet den dit.
Hvorfor gjøre det?
Så vi skulle tro at hun forsvant på havet.
Noen vil at vi skal tro at hun er borte for alltid.
Men jeg visste det. Lauren er der ute.
Jeg visste at du var her.
Beklager, jeg…
-Hva har skjedd? -Det var sånn da vi kom hit.
Noen visste at vi ville være i minnestunden.
Tok de noe?
Nei, ingenting mangler.
Alt er her.
Hva lette de etter?
Det er iskaldt.
Izzie, var det noe du ville si?
Ja. Jeg så jakken på Laurens rom da politisjefen nesten tok oss.
Noen stjal den, rev den opp og sørget for at den ble funnet i vannet.
-Så noen tok henne. -Ja.
-Det betyr at hun lever. -Hun er død.
Hva? Nei.
Hvorfor få oss til å tro at hun druknet?
-Nei. -Hun er død.
Hun er ikke død. Det betyr at hun ikke hadde på seg jakken.
Hun er død.
Nei. Dette er bra.
Hvorfor late som om jakken ble skylt til havs?
-De har tatt jakken hennes… -Dere.
Sist vi så henne…
Dere!
Vi har en av de russiske kronjuvelene.
-Hva? -Hva?
Den Lauren fant.
-Hvor er brosjen? -Hvor er den?
Og noen har brutt seg inn og stjålet den.
Tekst: Therese Murberg