Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
FADER VÅR
Alma, har du hentet hønen?
- Ja, jeg har den her. - Ut på kjøkkenet med den.
BIBELEN
Når du er ferdig kan du hente mer ved.
- Har vi alt? - Ja, ja.
- En av karene spiser ikke ost. - Ja.
For noe rot jeg må sitte og arbeide med i dag. Hva likner dette, tro?
Bare det ikke blir regn.
Jeg får ikke puste før den høsten er i hus.
- Nei ... - I morgen, sier de.
Senest.
Flytt deg.
- Lise. - Hei, mor.
Han har ikke mye plass igjen der inne. Jeg hadde et syn i natt.
- Jeg drømte at det ble en gutt. - Drømmer skal man ikke kimse av.
- Jeg håper på en søster. - Bare det er et velskapt barn.
- Ikke at jeg vet noe om fødsler. - Nei, morsomt er det ikke.
Men det er ikke så ille at en ikke vil gjøre det igjen heller.
- Da får man jo sånne som deg. - Som snart skal reise.
- Hva er en skole godt for? - Kloke Sine ...
Noen er skapt til det vi gjør. Andre er skapt til noe annet.
Om så Lise blir den eneste av jentene mine jeg får sendt dit.
Hans vilje skje.
Gud har store planer for deg.
- Kom nå. - Ta det rolig, da. Nei, nei!
- Mor! - Mor, hvorfor sitter du her?
- Jeg skal ha stolen! - Nei, det er min!
- Jeg vil opp til deg, mor. - Nei, Tomas, magen er for stor.
- Opp til Lise. - Kom opp til Lise. Gi deg.
Da hoppet jeg mye lenger enn deg.
Dere skal få litt eple.
Jeg kom til å miste kurven med bær, men så fant jeg et epletre.
Og hva gjorde du da?
Hei, lille Knud. Kom bort til mor.
Ja, der sitter Tomas.
Gud bevare dere alle sammen.
- Hvorfor pakker du alt? - Kom.
Lukk øynene.
Og åpne.
- Det er jo dine fineste. - Ja. Nå er det dine.
- Passer de deg ikke lenger? - Fint! Jeg gir dem til Hanne.
- Nei! - Jo ...
- Si "takk til min søteste søster". - Takk til min dummeste søster.
- Nå får du dem ikke. - Jeg vil ikke ha de stygge skoene.
Nei! Slipp nå!
Stopp! Stopp nå!
- Jaså, så du kan likevel? - Jeg hater deg!
La være!
Far! Vent.
Kan jeg ikke få bli med? Vær så snill?
Jeg skal se om jeg kan finne noe til lille Hanne på markedet.
Hvor er søsteren din?
Lise!
Kom her.
- Lever denne på Møllergården. - Ja, far.
Du kan like godt gjøre nytte for deg mens du fortsatt er her.
Det er ikke med min gode vilje at du skal på skole.
- Nei, far. - Det er bortkastet, spør du meg.
Men når moren din først har satt seg noe i hodet ...
- Du har ansvaret for henne i dag. - Ja.
Og få litt orden på deg selv. Du ser ut som et barn.
Hallo?
Er det noen her?
Først trodde jeg du var død.
Hvorfor sitter du her?
Hvor er alle sammen?
De har reist.
Uten deg?
Jeg skal hjelpe den nye bonden. Vise ham hvordan gården drives.
Jeg skal styre gården for ham, kan man si.
Når kommer han?
Hvem gir deg mat?
Jeg er ikke sulten.
- Har du spist noe i dag? - Jeg er ikke sulten, sa jeg.
Jeg er heller ikke så sulten.
- Jeg skal også reise snart. - Hva raker det meg?
Vi er store nå. Vi trenger ikke foreldre mer, hva?
- Kom. La oss bråke. - Hvorfor det?
Kom igjen. Det er din gård! Du bestemmer.
Kom igjen!
Det var det jeg sa. Det nytter ikke.
Hva gjør du? Få den!
- Få den! Den er mor sin. - " Få den. Den er mor sin."
- Så ekkel du er. - Løper du hjem til mor og tuter nå?
Det vet ikke du noe om, for du har jo ikke noen mor!
Unnskyld. Det var ikke det jeg mente.
- Du får den på en betingelse. - Hva da?
- Dra opp kjolen. - Hva?
- Dra opp kjolen. - Nei, det vil jeg da ikke.
Jeg syns synd på deg.
Du er et usselt menneske.
Det er ikke rart at faren din etterlot deg.
Ludder.
Jeg holdt på å glemme denne.
Dere skylder oss penger.
Fint om du vil gi den til herren på Møllergården når du ser ham.
Å ja!
En, to, tre, fire, fem!
- Du kan ikke fange oss! - Du er så dårlig.
- Kom igjen! - Du er så dårlig.
Er det Hanne? Det er deg.
- Hanne har den. - Hvorfor må det være akkurat meg?
- Kom igjen. - Hanne er dårlig.
Snurr rundt.
En, to, tre ...
Hvordan vet du hvordan han vil ha det?
Du kjenner det.
Kom.
Det kommer til å bli bra for deg.
- Du kommer aldri hjem igjen. - Selvfølgelig gjør jeg det.
Nei, du møter en rik mann -
- som du flytter inn hos i byen. Stort, fint hus med masse bøker.
Du kommer til å glemme alt om Broholm ... og broren din.
Du er ikke broren min.
- Unnskyld, det var ikke ... - Nei.
- Jeg mente det ikke sånn. - Jeg er ikke det.
Kristian oppe fra Møllergården, vet du?
Da du mistet foreldrene dine, forlot de deg også bare sånn alene?
Mor forlot meg fordi hun ikke ville ha meg.
- Mødre vil da alltid ha barnet sitt. - Ja, din mor vil.
Hvis ikke det var for henne, så vet jeg ikke hvor jeg hadde endt.
Det er bare Kristian der. Alle andre har reist fra ham. Han er helt alene.
- Tror du mor tar inn ham også? - Er du svak for bleke Kristian?
- Nei, selvfølgelig er jeg ikke det. - Liker du bleke Kristian litt?
Er du sinnssyk? Aldri i livet! Er du dum, eller?
- Nei, nei, nei! - Er du en fole? Skal du strigles?
Nei, Jens Peter!
- Nå skal du strigles! - Nei, Jens Peter!
Lise, der er du.
Ta søsknene dine og gå ned i farmors hus. Moren din ble dårlig.
- Hva er galt med mor? - Bare hodepine. Dere bråket for mye.
Det var det Alma sa. Kom, Hanne. Kom, Tomas.
- Det gjorde litt vondt. - Hanne, kom!
- Jeg vil være mannen! - Ja, det kan du godt.
han kommer med sol til kløver og nikkende kvein
- Se på meg. - Flott, Bodil.
- Blomsten lukter virkelig godt. - Gjør den?
- Si fra hvis du trår på en tistel. - Kom, Bodil.
- Jeg kommer først! - Nei, det gjør du ikke!
Jo, det gjør jeg!
- Kom nå. - Ikke gjør sånn.
- Tomas, du jukser! - Tre, to, en.
Den sitter fast.
- Min vant! - Nei, min vant!
Min vant!
- Nei, min kom først. - Spennen!
Helga, passer du dem litt? Jeg mistet noe.
Jeg kommer snart tilbake. Det lover jeg.
- Nei, det gjorde du ikke! - Den sitter fast der, men jeg vant.
Karen!
Madam Iversen. Godt du kom så fort. Fødselen er i full gang.
Det høres ikke bra ut.
Mor, ingen bruker den lenger.
Jeg brukte den til alle mine fødsler. Den var vel ikke god nok for deg, -
- men min svigerdatter skal ha muligheten.
- Tatt! Bodil har den. - Bodil har den.
- Tatt! Hans har den. - Tatt!
Jeg har den!
- Tomas, kom og fang noen nå. - Lise, kom og vær med.
- Ikke nå. - Hvorfor vil du ikke?
La henne være. Hun spiller voksen fordi hun skal gå på skole snart.
Kommer dere også? Helga, kusinene er her!
Grethe, kom og vær med.
Elsbet?
- Har dere sett mor på Broholm? - Nei, vi kom hjemmefra. Hvordan det?
- Kom igjen, Elsbet. La oss leke. - Jeg kommer.
Blir du ikke med?
Hun tror hun er så stor.
Man kan fortsatt se dem.
Små barn, ikke bråk for mye nå. Ser man det, ser man det.
- Bare Vårherre kjenner svaret. - Det er da Kloke Sine.
Det skal jeg ha på på høstfesten på lørdag.
- Det kan du ikke. - Det kan hun vel.
- Jeg vil også være med! - Vi skal danse hele natten.
Og du skal ha på dette.
Lise, kom!
Dans med meg.
Barn! Hva er det dere gjør?
Tomas og Bodil, dere blir med meg opp i huset. Det er leggetid.
Er mor syk ennå?
Tomas og Bodil, kom.
Nå går vi. Kom.
La være, Hans.
En, to, tre ...
Jens Peter!
Skynd deg!
Du skal kjøre etter doktor Lund nå!
Løp litt fortere!
Kom, Lise. Vi skal bare opp og se hva som skjer.
- Og så går vi igjen med en gang. - Så går vi igjen med en gang.
Hvorfor kjører han ikke?
Kom.
Anna. Jeg vil høre litt på deg. Er du snill og legger deg?
Så ...
- Nå. Han skal kjøre nå. - Du kan ikke gå imot Annas ønske.
Hun vet ikke hva hennes eget navn er. Hvordan kan hun ta en avgjørelse?
Vi må vente til hun gir lov.
Du kan ikke gå imot et syn!
Syn er fattigmanns lege!
Hvis det fortsetter sånn, rekker ikke Anders å se sin kone i live.
- Mor, vi må da kunne gjøre noe! - Legen kan ikke gjøre fra eller til.
Det er opp til Vårherre om han vil holde Anna i live.
Herren kan vi selv henvende oss til. Til det trenger vi ikke doktor Lund.
Har dere gått fra vettet alle sammen?
Skal en drøm diktere liv og død?
Du uttaler deg om ting du ikke har forstand på!
Jeg vet at den drømmen sitter sterkt i henne.
En så tydelig drøm må man høre på.
En drøm skal veilede, ikke bestemme.
Madam Iversen sier det kommer en blodstyrtning etter fødselen.
Hvis vi henter legen nå, rekker han å stoppe det. Da har hun en sjanse.
Kommer han ikke før etterpå, er det kanskje for sent. Hør på henne!
Det kan godt være det er opp til Vårherre, -
- men da kan vi i det minste si at vi gjorde alt vi kunne.
Drømmen sa at det ville bli en tung guttefødsel. Og det ble det.
Den sa også at hvis doktoren kom, så ville hun dø.
Hvis en del av drømmen er sann, så er nok den andre det også.
Det er galskap!
Så, så, så.
Så, så, så, så puster vi.
Anna, kan du ikke høre på meg?
- Får jeg ikke sende bud etter legen? - Nei, jeg vil ikke ha legen.
- Jeg vil ikke dø. - Det er derfor legen skal komme.
Jeg kan ikke forlate barna mine!
- Jeg må kaste opp. - Ja, kom.
Gud, hjelp meg! Frels meg, jeg ber deg!
Hjelp.
Ta smerten fra meg!
Kom, vi går nå.
Selvfølgelig skal dere være med. Nils, selvfølgelig skal du være med.
Når de kommer hjem fra åkeren, er det fest.
- Hvem skal du møte? - Er det Martha fra Nordgården?
- Det ville du likt å vite, hva? - Jeg bryr meg da ikke.
- Du kunne jo tatt meg inn i sengen. - Det kunne du godt tenkt deg, hva?
- Jeg skuffer ikke. Det lover jeg. - Det er ikke det jeg har hørt.
- Hva har du hørt? - Jeg har hørt noe annet.
- Fortell, da. Og kyss meg. - Vil du danse? Jeg kysser deg ikke.
- Hvorfor vil du ikke kysse meg? - Fordi jeg vil danse.
- Kyss meg! - Nei!
- Skal vi hjem nå? - Nei, ikke ennå.
- Kommer de og henter oss snart? - Ja, det gjør de.
Er mor frisk i morgen?
- Ja, det er hun. - Sånn helt frisk?
Legg dere til å sove. I morgen blir alt mye bedre.
Kan du synge sangen til mor?
sov søtt barnlille ligg rolig og stille
så søtelig sov som fuglen i skov
som blomstene blunder i enger
Gud Fader har sagt
stå, engler, på vakt
hvor mine de små er i senger
Hvis noen har skylden, er det Jensen.
Hvorfor må menn alltid lage så mange barn?
- Jeg skal aldri ha den inn der! - Ikke jeg heller!
Selvfølgelig skal dere det. Det må dere når dere skal ha barn.
Far sa at alle bøndene forlot Møllergården etter at Kirsten døde.
Hvorfor det?
De ikke ville arbeide for Jensen når ikke Kirsten var der mer.
- Sånn går det nok her også. - Moren deres dør jo ikke.
Det er jo noe bra med at ens mor dør også.
Hva skulle det vært?
- Det er ingen som hundser med deg. - Eller sier du skal passe de små.
Eller tørker deg med de harde klutene.
Hvis mor døde ville jeg alltid gått med smykker.
Ja, mors fine kjede. Det med hjertet.
Det er så pent.
- Jeg ville klippet håret. - Det kan du ikke.
Det kan hun vel. Lise er eldst. Hun bestemmer.
Jeg ville gått i finkjole på skolen. Den som rasler når man går.
Som konsulens datter i Fjordby.
- Du kan gå lang tur med Jens Peter. - Hvorfor skulle jeg gå tur med ham?
Forleden så jeg at du sto og ventet på ham utenfor stallen.
Og da det bare var gartnerens sønn, fikk du det travelt.
- Det er ikke sant. - Eller liker du Karl Johannes bedre?
Karl Johannes? Er du gal? Kanskje det er du som liker ham.
Han er da ikke så verst.
Nå skal han i lære. Da kan dere skrive brev til hverandre.
Du kan vente lengselsfullt ute ved gjerdet hver dag.
Brevene kan du legge i et skrin og ta dem opp og lukte på dem.
- Bare for å føle deg nærmere ham. - Som i bøkene.
Ja, som i bøkene.
Sånt kan man jo ikke når man har en mor.
Nei.
Det kan man ikke.
Hvorfor ler du?
Vi må aldri snakke sånn om mor igjen. Aldri!
Er dere med?
Det ville vært forferdelig hvis hun døde.
Hvem skulle passet på oss når vi hadde mareritt?
Hvem skulle strøket oss over håret når vi hadde gjort noe særlig godt?
Hvem skulle sunget god natt og bedt fadervår med oss?
Jeg har vært en så forferdelig datter.
- Nei, det har du ikke. - Jo, det har jeg.
Den dagen vi skulle i kirken og jeg ikke ville gå i den stygge hatten ...
Jeg snakket så stygt til mor at hun gråt til slutt.
Og om kvelden sa hun til oss at vi skulle være snille barn.
Fra den dagen ville hun ikke være hos oss lenger.
Og i dag lånte jeg spennen til mor ...
- Og nå er den borte. - Har du mistet den?
Er det ikke noe vi kan gjøre? Jeg blir gal av å vente sånn.
Vi kan kanskje be til Gud.
Ja, Helga. Det er det vi skal.
Det er bare opp til Vårherre nå. Det var det farmor sa.
Fader vår, du som er i himmelen.
Helliget vorde ditt navn, komme ditt rike.
Skje din vilje, som i himmelen så og på jorden.
Skje din vilje ...
Lise! Kom nå.
Tenk om Guds vilje er å ta mor?
Det er det ikke.
Jeg vil ikke at hans vilje skal skje, hvis det er å ta mor.
Dette her går ikke. Det går overhodet ikke.
- Lise. - La meg være.
Lise!
Kjære Gud.
Jeg har vært slem.
Unnskyld for at jeg tok spennen til mor.
Unnskyld for at jeg blottet meg foran Kristian.
Jeg er et dårlig, dårlig menneske, og jeg lover at jeg skal bli bedre.
Straff meg, om du vil.
Ta fra meg skolen.
Ta fra meg Jens Peter.
Ta hva du vil.
Men jeg ber deg ...
... ikke ta mor.
Gud, kan du tilgi meg?
Takk. Takk ...!
Det skal gå bra.
Hva var det?
Var det Jens Peter?
Vi må gå opp dit nå.
- Vi kan ikke gå fra de små her. - Vi må se hva som skjer.
Lise!
Kom!
Det har vært en lang natt.
Doktoren vet hva han skal gjøre når han kommer.
Det var jammen på tide at vi hentet ham.
Det var sånn hun ønsket det.
Vi kunne ikke gjøre noe før hun ga lov.
Tenk at hele natten skulle gå!
Man henter ikke lege til en død.
Neimen ... kommer dere der?
Jeg trodde dere for lengst lå og sov så søtt i farmors hus.
Vi syntes ikke vi kunne sove.
Nei, selvfølgelig skal dere ikke sitte der nede alene.
Agnes, løp ned og sitt hos de små.
Alma, lag en kopp varm melk til pikene.
Da har dere vel heller ikke hørt at dere har fått en lillesøster.
- En søster? - Ja, hun kom litt over ett i natt.
- Så det er ikke en gutt? - Nei, det er en pike.
- Da er det håp. - Ikke en søster, men en bror.
- Nei, jeg mener det var en pike. - Det var ikke det jeg hørte.
Sannheten er at vi ikke helt vet det. Så vent med å snakke så mye om det.
Så, kom her, småpiker.
Sånn ...
La det være en pike.
Dette er bare fra gulvet.
Det som har sivet gjennom madrassen.
- Jesus! - Jeg har aldri sett maken.
Det fosset ut av henne.
Er det noe nytt fra stasjonen? Har dere fått tak i Anders?
Mor!
- Piker, hei. Hva gjør dere her? - Vi var helt alene i mormors hus.
- Det var så mørkt. - Vi var så redde, mor.
Moren deres er trett. Hun ligger og sover i sengen.
Får vi se henne?
Ikke akkurat nå.
Hun må ha litt ro.
- Piker, gjør som dere blir bedt om. - Ja, selvfølgelig, mor.
Hva ble det?
Barnet. Ble det en bror eller en søster?
En gutt.
Alma, ta den store klippfisken og legg den i bløt til i morgen.
I morgen er det også en dag, og ikke mindre å gjøre.
Karen, sett over den store gryten.
Er det verd det, mor? Allerede nå i kveld?
Når det er fødsel, er det søtsuppe og vafler.
Sånn har det alltid vært de 14 gangene jeg skulle ligge ned.
Jeg kan ikke se at min svigerdatter skal ha det ringere enn meg.
Er ikke farmor noe lei seg?
Hvem sier jeg ikke er det?
Du gråter ikke.
Når man har lagt mannen, og mor og far, og ti barn, i jorden ...
... så er det lenger inn til tårene.
Stol på at Vårherre har en plan.
Og han vet best.
Hans vilje skje.
Doktoren vet hva som skal gjøres.
Henrik kjørte fra Fjordby på under en time, så det varer nok ikke lenge.
Alt kan se så mørkt ut, og like raskt kan det lysne igjen.
Jeg husker da alle hadde gitt opp Store Ida -
- og hun er den som tar mest i ute på jordene nå.
Og dåpsfesten kan vi til og med ha nå ved høstgildet.
Det kan vi. For en fest vi skal ha.
Ikke sant, piker?
Dette skal nok gå bra.
Er det dem?
Jeg får ikke den stuten ut av hodet.
Det er nå mer eieren jeg ikke kan glemme.
Jeg får nok gå.
- Du skal da bli og spise med oss. - Ikke tenk på det.
Anders, hvor har du vært?
Du skulle ha vært her. Hvor var du?
Vi har prøvd å få tak i deg hele kvelden.
Takk, Kristense.
Han kommer!
Doktor Lund kommer nå!
Heng i nå! Mer ved på komfyren. Er det friskt vann i bøtta?
Anna ... Anna, kan du høre meg?
Jeg har fått ut det meste av etterbyrden.
Anna, kan du høre meg?!
Er det deg, doktor Lund?
- Ja. Hvordan har du det? - Jeg er trett.
- Jeg vil gjerne sove. - Nei, vi må stanse blødningen først.
- Elsbet. - Ja.
Ta med Lise opp på stabbursloftet og hent lakener.
Jens Peter sier han engang så en død mann der oppe.
Mannen bor oppe på loftet.
Gjenferd fins ikke.
Kloke Sine sier at de som ikke ble ferdige her, blir gjenferd, -
- til Gud bestemmer seg for om de skal i himmel eller helvete.
Og hvorfor vet ikke Gud det på forhånd?
Kom nå.
- Tror du på Gud? - Ja, selvfølgelig.
Hvorfor lar han mor lide på den måten?
- Kanskje han straffer henne. - For hva?
- Fordi kvinnen spiste av eplet. - Men det gjorde jo mannen også.
Jo, men kvinnen spiste først.
- Kommer mor til Helvete da? - Nei da.
Lise! Tante Anna kan aldri komme i Helvete.
Men kanskje det er deg Gud straffer for den sølvspennen du tok.
- Derfor tar han moren din fra deg. - Han tar ikke mor fra meg.
Det vet vi jo faktisk ikke.
Du sa selv at du gikk mot din mor. Gud sier man skal hedre sin mor ...
- Jeg er så lei av Gud! - Lise, vent.
- Kan vi ikke gå tilbake? - Jeg må hente de laknene.
- Du må ikke åpne den kisten! - Hva snakker du om?
- Den døde mannen er i den kisten. - Hold opp. Gjenferd fins ikke.
Elsbet!
Elsbet ...
Mor, hjelp meg.
Fader vår.
Du som er i himmelen.
Helliget vorde ditt navn, komme ditt rike.
Skje din vilje, som i himmelen -
- så også på jorden.
Gi oss i dag vårt daglige brød, -
- og forlat oss vår skyld, -
- som vi og forlater våre skyldnere.
Led oss ikke ut i fristelse, men frels oss fra det onde.
Thi riket er ditt, og makten og æren -
- i evighet.
Amen.
Mor ...
- Mor. - Kom hit til meg.
Sånn. Sånn.
Er moren min død nå?
Ja, det er hun.
Men hvorfor? Hvorfor er hun død?
Kom.
Den er din, hva? Jeg fant den i høyet.
Ta meg med, Jens Peter. Vær så snill.
Det kan jeg ikke.
Broholm er ditt ansvar nå.
Lise!
AS IN HEAVEN
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service