- Att organisera är som att driva företag. - Det är inte bara resultat som räknas.
Vi måste hitta mening, annars ger vi upp så fort det blir rörigt.
Konsten att organisera måste kännas nödvändig.
Nåt som får oss att känna oss levande, och ger oss kontroll.
Våra saker får mening genom hur och var vi placerar dem.
Om man tänker på det så skapar städning ett värde.
Det är inte bara medel som helgar målet. Prydlighet skapar mening.
Gilla inte bara looken, utan älska processen.
Och nu, tillbaka till veckans organiseringsutmaning.
Saknade dig hemma igår. Saknade du mig?
Hej.
- Becca, vad du skrämde mig. - Jag undrade vad du gjorde här så sent.
- Hur visste du att jag var här? - Jag har ju en spårare på din mobil.
Du insisterade eftersom jag måste hitta dig om jag inte har kundens adress.
- Vad gör du här så sent? - Har du försökt vara ett steg före dig?
- Hur var yogan? - Lika produktiv som vår kalender.
- När jag har börjat kan jag inte sluta. - Meels, är du rädd för att gå hem?
- Vet du vem det nya kontot tillhör? - Samma namn, nya nummer.
Han är ett äckel. Jag blockerar honom varje gång om jag måste.
Det här måste få ett slut. Du behöver nån som sållar bland kommentarer.
- Jag gör det gärna. - Ett troll får inte styra mitt arbete.
Chaos är inget vanligt nättroll. Du måste sätta gränsen vid hot.
Du sa ju själv att du har sett någon utanför flera gånger.
Det är därför du inte bör var ensam, särskilt sent på kvällen.
- Tack, men jag tar hand om mig själv. - Det är mitt jobb att ta hand om dig.
På tal om det, det här kom till dig. Det ser personligt ut.
Ingen avsändaradress.
- Från min expojkväns fru. - Är det nåt positivt?
Vad står det? Läs.
'Amelia, nu tror du att jag är tokig. Jag är Liv och är gift med Mark.'
'Vi har inte träffats, men jag har hört talas om dig.'
'Jag är dödssjuk. Nu skriver jag till dig för att ni hade nåt speciellt.'
'Jag vet inte om han klarar sig när jag dör, och jag inser nu'
'att min sista önskan är att du finns där för honom.'
'Du kanske kan ge honom ett lyckligt slut, någon annan att leva för'
'eller åtminstone en gnutta hopp. Han behöver det.'
'Jag hoppas att du kan ha ett öppet sinne. Det skulle betyda så mycket.'
'Vänliga hälsningar, Liv.' Romantiskt, på ett makabert sätt.
En kvinna som är dödssjuk ber sin makes ex om hjälp. Så osjälviskt, sorgligt.
Hon tror visst att det är möjligt. Är det?
- Vi var ett par i college. - Din första kärlek?
- Ja, vi var väldigt kära. - Och sen?
Sen blev mamma sjuk. Jag hoppade av college för att ta hand om henne.
Jag sa inte ens nåt till honom.
Jag vet. Det är det värsta jag har gjort mot någon.
Men om jag hade berättat för honom hade jag inte klarat att åka.
Jag är förvånad över att hon tror att jag är så speciell för honom.
- Jag trodde att han hatade mig nu. - Har du inte sett honom sen dess?
Nej. Jag startade Squirrel direkt efter att mamma hade dött.
Jag kastade mig förstås in i en massa arbete.
Vad skulle jag ens säga till honom? Galet.
Du är sexig när du blockar mig. Men jag ser dig fortfarande.
Liv Callahan, 31 år, avled 18 april, 2020.
Det var ju nyss.
Kärleken följer dig. Titta bakom dig!
Du tittade!
Krokar är din vän i ett sånt här kök. Inga fler stekspadar i överfulla lådor.
- Varför kom inte jag på det? - Det var därför du anlitade mig.
- Ja, och jag är ditt största fan. - Åh, tack!
Jag tänkte höra om du kan komma i helgen och hjälpa mig med vinsamlingen.
Den där hyllan är för skrymmande.
Vi kan dricka vin, du kan berätta om dina affärsplaner.
- Jag kanske kan investera. - Tack.
Kanske nästa vecka. Den här veckan är jag lite upptagen.
Jag måste snart åka på begravning.
- Jag beklagar, jag visste inte... - Ingen fara. Har du sett min assistent?
Jag älskar att använda glasburkar för att organisera skrivbordet.
De är rustika, lätta att rengöra, man kan ha gem i dem.
Där är du ju!
- Bra jobbat härinne. Snyggt. - Tack!
- Vi måste sticka. - Nästa möte är inte förrän 14.00.
Jäklar, det glömde jag. Vem är det?
En ny kund - Forrest Jacobs. Du kommer nog att gilla honom.
Kan vi skjuta på det? Det är Livs begravning idag.
- Tänker du gå? - Jag antar det.
Vad bra! Du kan åka i förväg, så gör jag allt klart här.
- Jag kanske kan börja med källaren. - Du är inte redo att göra det själv.
Man måste förtjäna kundens förtroende.
Gwyneth är lite... speciell. Det känns bättre om vi gör det tillsammans.
- Okej. - Då så.
Liv älskade att skriva. Hon funderade över livet och skrev sen ner det.
När hon började må sämre kunde hon inte gå ut, så hon skrev dem till mig.
Hon kallade dem 'Vykort från sängen'.
Jag skulle vilja läsa upp ett.
'Käre Mark, vädret här är fantastiskt.'
'Och utsikten över vår trädgård är helt otrolig.'
'Det finns en gullig kille här som lagar min mat och bäddar min säng.'
'Han gör allt. Jag märker att han är ledsen.'
'Jag önskar att jag kunde muntra upp honom, men jag är nog orsaken.'
'Jag saknar dig, och önskar att du var här.'
Jag fick aldrig chansen att ge henne det här.
'Kära Liv, jag är så glad att du blir omhändertagen.'
'Men en sak är säkert. Det finns ingen värld där du kan göra nån ledsen.'
'Jag tror att killen som hjälper dig är'
'rädd för dagen när du måste lämna honom.'
'Men fram till dess är han världens lyckligaste man.'
Jag älskar dig.
Jag fattar det knappt! Hur kunde du...
- Det var jättevackert, Mark. - Hur kände du till det här?
Jag såg dödsannonsen. Förlåt mig.
- Jag visste inte att du bodde så nära. - Ett galet sammanträffande.
Ursäkta att jag avbryter. Jag är Livs syster. Vem är du?
- Amelia. En gammal collegekompis. - Amelia? Kände du min syster?
Tyvärr inte. Jag beklagar verkligen.
Ja, detsamma.
- Du och jag måste prata ostört. - Kan vi göra det senare, Vick?
Jag har nyckeln till hennes lilla kassaskåp.
- Jag kan hämta det nu. - Du ska få det. Jag behöver bara tid.
Visst.
Ursäkta. Hon kan vara intensiv. Hon tror visst att Liv hade besparingar.
Det stämmer inte. Men det är mycket som jag måste gå igenom.
Jag kanske kan hjälpa dig med det.
Jag jobbar med sörjande kunder. Det kan vara jobbigt att gå igenom allt.
Jag hjälper gärna till, gratis.
- Mitt mobilnummer. - Tack för att du kom.
- Jag borde nog gå nu. - Det var fint att träffa dig.
- Ja. - Det betyder mycket.
Om du behöver installera säkerhetssystem - Callahan Security.
Tack för att du kom. Det är Mark.
Jag älskar att använda glasburkar för att organisera skrivbordet.
De är rustika, lätta att rengöra, man kan ha gem i dem.
- God morgon. - God morgon!
- Snygg vlogg du gjorde utan att fråga. - Folk efterfrågade såna.
Och du trodde att det var okej utan att fråga mig först?
Du spelade in i en kunds hus! Vad har jag sagt om kundförhållanden?
Du ville vara ledig. Jag ville inte störa dig, jag ville bara hjälpa till.
Jag vill att du sköter ditt jobb, inte mitt. Särskilt inte utan att fråga.
Förlåt, men det är frustrerande ibland. Jag har varit din assistent i tre år.
- Du sa att jag kunde jobba mig upp. - Det här var inte rätt sätt.
Jag är ledsen. Jag älskar din ambition, och jag vill inte kväsa den.
Men Squirrel är mitt skötebarn.
Jag fattar, men jag bryr mig också, och jag har investerat mycket tid.
Jag har hundratals idéer. Jag kan bidraga med mycket.
Jag vet att du kan mer, Becca. Men det är inte rätt tillfälle.
Inte efter den där bloggen.
Eller så är du bara arg för att folk gillade mina idéer.
Eller att Squirrel mirakulöst nog inte gick under när du var borta en dag.
Menar du allvar?
Så, nu är den raderad. Ursäkta.
Jag jobbar hemifrån resten av dagen. Ta en halv dag ledigt och fundera på
vad du gjorde och vad du precis sa till mig.
Saknade dig idag. Var var du?
Någon hittade visst ett dött djur i skrivbordslådan.
Tack för att du kom. Jag visste inte vem jag skulle ringa.
Jag trodde att jag skulle hjälpa dig.
Ingen fara. Det är skönt att komma hemifrån en stund.
Jag har knappt rört på mig alls på sistone.
- Vad är det för äckel? - Vi kallar honom Chaos.
Han kallar sig själv det på nätet. Han kommenterar min blogg.
Det här är första gången han gör nåt på riktigt. Tror jag, i alla fall.
- Min assistent tror att jag bevakas. - Bevakas?
- Jag håller nog med nu. - Jag kan hjälpa dig där hemma.
Tack. Ganska vidrigt, eller hur?
Var glad att det var en ekorre, och inte du. Vem mer har tillgång hit?
- Min assistent Becca och jag. - Inga tecken på inbrott?
- Nej. - Litar du på din assistent?
- Självklart. - Var är hon nu?
Hon skulle ha varit här nu, men vi bråkade lite igår.
Du borde byta ut låsen, och ta hand om nycklarna själv.
Du vidtar rätt åtgärder, men såna här saker kan lätt eskalera.
- Var vaksam på folk runtom dig. - Tack.
- Hallå? - Hej!
- Kan jag hjälpa dig med nåt? - Ett möte kl. 10.30. Forrest Jacobs.
Just det. Klockan är redan 10.30.
- Ska jag vänta? - Nej!
- Amelia Sommers. - Angenämt.
- Konferensrummet? - Visst. Låt mig öppna.
- Då så, berätta allt. - Allt?
Hur ska jag uttrycka mig?
Jag känner mig typ hemsökt i mitt eget hem.
Det är olika versioner av mig själv, som jag aldrig har lyckats uppnå.
- Och hur menar du...? - Ett tag ville jag bli konstnär.
Jag köpte en massa målardukar och färg. Det blev aldrig av.
Samma sak med gourmetmat.
Keramik, fotografi, karate.
Och nu står allt där och tar upp plats hela dagarna.
Vad är ditt riktiga yrke?
Jag är förläggare. Jag tillhandahåller en kanal till de riktiga experterna.
Utan dig skulle ingen kunna utforska sina färdigheter. Det är viktigt.
Jag visste inte att det ingick terapi.
- Tack. Eller kostar det extra? - Organisation kräver djupa insikter.
Tur att jag kan gräva djupt. Jag gick igenom en fas med trädgårdsskötsel.
Jag hjälper dig gärna att ordna plats för dig. Den riktiga du.
- Tack. - Förlåt att jag inte dök upp igår.
- Jag behövde lite tid att fundera. - Det låg en död ekorre i min låda igår.
- Va? Är du okej? - Jag vet inte. Jag sov inget i natt.
- Tror du att det var han? - Vem? Chaos? Ja, det tror jag.
Det kanske är dags att ta tag i problemet med den här psykopaten.
Börja moderera hemsidan. Jag erbjöd min hjälp, och erbjudandet kvarstår.
Vänta lite! Hur kom du in hit?
- Jag bytte ut låsen igår. - Jag tyckte att nyckeln kändes konstig.
Men det var inte låst, det var öppet. Du lämnade väl dörren öppen i morse.
Vi kanske behöver mer än nya lås för att slippa döda ekorrar i lådan.
Hej! Amelia och...?
Becca, min assistent. Ni har visst talats vid.
Visst, ursäkta. Ja, vi mejlade varandra.
Jag väntade mig bara dig. Jag är lite nojig när det gäller gäster.
- Självklart. Ursäktar du ett ögonblick? - Visst.
- Inga problem. Jag väntar utanför. - Jag är hemskt ledsen.
Får jag bjuda dig på middag? Jag behöver prata med dig.
Du förtjänar inte det här. Och du har rätt, jag behöver dig.
Jag vill inte förlora dig, varken som kollega eller vän.
- Har du nåt emot att vänta här? - Det är lugnt.
Det går fort.
Hej.
- Ska jag ta din väska? - Nej, tack.
Här har vi det.
Jag har aldrig varit i en kunds hem som är mer välstädat än mitt.
- Ser du inte alla onödiga prylar? - Jo, men det är välstädat.
Tack.
- Är det där nunchucks? - Ja.
- En del av din karatefas? - Ja.
Jag älskar de där hyllorna!
- Jag hade med dem i bloggen en gång. - Du ser nog mycket från Squirrel här.
Jag har följt dig ett tag. Jag snokar runt lite.
Vad trevligt. Det nämnde du inte under mötet igår.
- Borde jag ha gjort det? - Nej, ingen fara.
Nå, var är den här enorma boksamlingen du pratade om?
Just det, den finns på baksidan. Jag visar vägen.
De flesta har jag gett ut, eller av författare som jag hoppas få ge ut.
- Är alla facklitteratur? - Självhjälpsböcker.
En del läroböcker, och hantverk. Jag sysslar lite med memoarer också.
Vad handlar den här om?
Här, ta den. Det är en vacker och andlig meditation över kalligrafi.
- Kalligrafi? - Ja. Du kommer att gråta, jag lovar.
Du kanske inte känner dig hemma där inne, eftersom det som är du finns här.
Allt det här behöver flytta in. Du ska omges av dina böcker.
Du flämtade och tog dig för hjärtat när du nämnde kalligrafi.
- Jag gjorde visst det. - Tänk vad de andra böckerna kan göra.
Okej. Du kan ha rätt.
- Vi har en del jobb framför oss. - Japp. Var börjar vi?
Du är viktig för mig, Becca. Jag vill inte släppa dig.
Du har rätt. Jag prioriterar andra när det är du som bryr dig mest.
Okej, jag kan inte vara arg längre.
Men efter all tid som gått känns det som om jag bara är tre saker:
Din assistent, otillräcklig, och ett hot.
Det sårar mig eftersom vi är vänner.
Förlåt mig. Det är Mark. Han vill att jag kommer över.
- Hörde du vad jag sa? - Ett ögonblick, bara.
Okej. Ursäkta, vad sa du?
Anställ en assistent, så kan jag jobba med försäljning och marknadsföring.
- Kanske även kommersiella kunder? - Jag måste nog gå igenom ditt förslag.
Jag tänkte att vi kunde starta en Becca-sida där du kan göra din grej.
- Göra min grej på en Becca-sida? - Ja, det kunde väl vara roligt?
- Det blir ett sätt för dig att... - Glöm det! Jag måste hem nu.
- Du kan göra din grej. - Vänta, Becca!
Vem där?
Hallå?
Du vet inte vem som trakasserar dig, eller vem som la dit ekorren?
- Jag har ingen aning. - Inga arga kunder, en anställd?
- Ingen som jag kommer på. - Vi pratar med dina grannar i morgon.
Hör av dig om det är nåt du kommer på, eller om nåt saknas.
- Är du okej? Ska vi ringa nån? - Nej, jag klarar mig.
Byt ut låsen, och fundera på att installera ett övervakningslarm.
Självklart. Tack.
- Hallå? - Hej. Ursäkta om jag stör dig.
Det är ingen fara. Hur är det med dig?
Jag sitter utanför mitt hus. Jag kan inte gå in, det är för tyst där.
- Jag förstår. - Förlåt mig. Känns det här konstigt?
- Nej, jag är glad att du ringde. - Är allt okej? Du låter ledsen.
- Du behöver inte höra det här. - Ingen fara. Vad är det?
Det var en inkräktare här ikväll. Polisen har precis gått.
Jag sitter i köket och är livrädd. Jag vet inte om jag kan röra mig.
- Vänta, jag är strax där. - Nej, det behövs inte.
För sent, jag är redan på väg. Skicka din adress.
- Tog de inget? - Jag tror inte att det saknas nåt.
- Varför känns det ännu värre? - Det finns inget sunt förnuft.
Någon kanske känner sig felaktigt behandlad, eller vill ha nåt av dig.
- Det kanske inte har med dig att göra. - De kanske insåg att jag inte har nåt.
Inte alls. Du är bara karismatisk, smart, rolig, framgångsrik.
Du kanske är den perfekta måltavlan.
Du är den ende som kan charma mig genom att säga nåt sånt.
- 'College'? Vad är det? - Inget!
Vad pinsamt!
Titta på oss! Vilka var de där ungdomarna?
Jag skulle bli FBI-agent, du skulle bli framgångsrik författare.
- Vad är det där? - Inget.
- Uppenbarligen ingenting. - Det är en bok som jag jobbar på.
- En bok? Vad handlar dem om? - Den är bara trist.
Sluta. Berätta nu.
Det är en sorts memoar/livsstilsskildring.
Jag vet inte, jag kan bara inte få den ur skallen.
Den kommer nog aldrig att bli klar.
Ärligt talat blev jag förvånad när du blev 'fröken välstädad'.
Japp, det är jag.
Det är ju toppen, men jag trodde aldrig det.
Inte jag heller. Det är därför jag bloggar.
Den blev mitt enda utlopp när skrivandet inte längre var min vän.
- Hur kommer det sig? - Jag städade ur huset efter mamma.
Jag blev besatt av ordning och reda. Varenda detalj skulle vara felfri.
Plötsligt kunde jag inte skriva på samma sätt längre.
Det finns inga tydliga svar. Man kan inte färgkoda en memoar.
Man får ingen direkt tillfredsställelse när berättelsen känns ofärdig.
Kreativiteten tog slut, så jag slutade skriva.
Men jag mådde dåligt av att ge upp min dröm.
Då startade jag en blogg istället.
Om jag organiserade andras liv och inte oroade mig för mitt eget
så skulle det kanske lösa allt.
Blev det så?
Du måste vara utmattad. Tack så mycket för att du kom.
Vart ska du ta vägen ikväll? Du kan inte stanna här hemma.
Hämta dina saker. Du kan sova hos mig, jag har ett gästrum.
- Ingen fara. Jag kan åka till kontoret. - Till den döda ekorren?
Jag visste inte vad du var sugen på, så jag tog med lite av varje.
Va? Är det där vit choklad?
Du är den enda personen som föredrar vit choklad framför vanlig.
- Och du råkade ha lite hemma? - Du fick mig att gilla det i college.
- Vet du, det känns redan bättre. - Bra.
- Lägg av? - De gifte sig.
De är skilda nu, men det var en vild natt.
Du hade stuckit då.
Det här har varit jättetrevligt. Tack.
- Jag vet inte när nån gjorde så senast. - Jag är glad att du lät mig göra det.
- Nej, nej, låt mig göra det. - Sluta.
Jag har dåligt samvete.
Du anar inte hur skönt det är att slippa bli daltad med.
Att du inte hjälper till, hjälper mig. Jag lovar.
Det är extremt svårt för mig att se på. Det går emot min natur.
- Hur då? - Jag är van att göra allt själv.
Du är vad vid det, eller insisterar du?
Du måste vara försiktig när du gör dig oumbärlig så där.
Jag gör inte så att folk behöver mig.
Du kan få folk att känna som om de inte klarar sig utan dig. Jag kände så.
Får jag fråga varför du stack?
Jag kände mig bara så överväldigad efter att mamma blev sjuk.
- Det vi hade var... - Jag hade förstått.
Jag säger inte att det var det rätta valet.
Men då kändes det som enda alternativet.
Du kunde ha kommit tillbaka efteråt.
- Gjorde jag nåt fel? - Självklart inte!
Jag var rädd att förlora mig själv ännu en gång.
- Så kände jag alltid med dig. - Ame, jag älskade dig.
Men det var länge sen. Saker och ting förändras av en anledning, antar jag.
Vi kanske ska hålla oss till vänskap.
Ja.
- God morgon! Eller eftermiddag. - Hej.
- Ska du iväg nånstans? - Jag är sen till ett möte.
Okej, inga problem. Jag...
- Vet du vad? Jag kan boka om mötet. - Kan du? Okej.
- Hej. Jag är här nu. Var är du? - Hej, Bec. Jag kan tyvärr inte komma.
Jag är faktiskt hos Mark nu. Jag hade inbrott hemma igår kväll.
- Herregud, är du oskadd? - Ja, det är ingen fara.
Är du snäll och ber Gwyneth om ursäkt och bokar om mötet? Jag ringer senare.
- Visst, men... - Tack. Hej då.
- Är allt som det ska? - Ja. Tack.
- Det ser jättegott ut. Tack. - Bon apétite.
- God morgon, Gwyneth. - God morgon. Var är Amelia?
Jag är ledsen, men... det är bara jag idag.
Jag hoppas att det är okej. Jag har massor idéer om vinhyllan.
Då så, kom in.
Liv hade ett eget rum när hon blev sämre. Hon ville inte vara till besvär.
Hon började dra sig tillbaka för min skull. Hur ska jag kunna slänga nåt?
När min pappa hade dött sparade mamma alla hans saker.
När en kund förlorat någon, kan de inte föreställa sig
hur de ska minnas personen utan några saker.
Våra saker känns som en förlängning av oss själva och dem vi älskar.
Jag vet att det här är en kliché, men de finns alltid kvar här.
Förlåt mig. Det är bara...
Det känns som om vi vanhedrar Livs minne om vi kommer för nära varann.
Du borde inte behöva lida igenom mitt sorgearbete.
Det är inte rättvist. Du behöver inte finnas här för mig.
Jag vill det.
Får jag visa dig en sak?
Jag var inte helt ärligt med hur jag visste att Liv hade dött.
Hon skickade det här till mig innan.
Behöver du vara ensam?
Nej, det vill jag inte. Aldrig mer.
Kan du komma förbi i eftermiddag? Jag håller på att bli galen.
Visst. Jag är där inom en timme.
Säg att jag inte är galen. Är det här ett mästerverk?
Du är galen.
Efter senaste gången, när jag försökte ge bort målningarna, tänkte jag:
'Jag kanske klarar det här.'
Tack för din uppriktighet. Vill du ha en drink? Jag behöver verkligen en.
Det handlar inte om att prova på nya saker.
Du ska inte försöka vara nåt som du inte är, på bekostnad av riktiga du.
Ditt hem borde visa vem du är.
Jag skulle hänga upp den versionen. Den visar på din kamp
din ambition och ditt erkännande.
- Det var väldigt klurigt. Mycket bra. - Tack!
- Berättat om ditt skrivande. - Min blogg?
Du är väldigt produktiv för en professionell organisatör.
Jag har alltid skrivit, men bloggen är det enda som har publicerats.
- Vad är det du inte har publicerat? - Ett manus - helt olikt bloggen.
- Det skulle jag verkligen vilja läsa. - Skulle du göra det?
Du kan verkligen formulera dig. Det är säkert väldigt speciellt.
Jag är lika delar tacksam och livrädd.
Jag känner likadant.
Skål för ditt skrivande och för att jag blev av med den vidriga målningen.
Toppen.
Vem är du utanför allt det här? Du bär en slöja av professionalism.
Eller står det att läsa i boken du skriver? Avslöja inget.
Det är bara jag, antar jag. Inte mycket till privatliv.
Har du funderat på att dejta kunder? Eller blir det för kaotiskt?
Var det för framfusigt? Det var inte min avsikt.
- Jag är ledsen om det lät så. - Nej... Det var lite framfusigt.
Men jag träffar faktiskt nån nu.
Så klart. Du är ärlig. Jag fattar.
Han kan skatta sig lycklig.
- På tal om... Ursäktar du mig? - Visst.
- Hej, Mark. - Var är du? Är du okej?
Jag mår bra. Jag åkte iväg till ett kundmöte.
Jösses! Tack och lov. Jag blev livrädd när jag vaknade.
- Ska jag komma och hämta dig? - Nej, tack. Det behövs inte.
- Är du okej? - Jag kan inte riktigt andas.
- Jag tror att jag har en panikattack. - Andas, sätt dig ner, drick vatten.
- Jag är snart tillbaka. - Okej.
- Är allt som det ska? - Ja, allt är bara bra, tack.
Vi kan göra det här en annan dag. Om du måste åka.
- Jag måste det. Tack. - Inga problem.
Hej! Mår du bättre?
- Jag trodde jag hade förlorat dig igen. - Såklart inte.
Jag borde ha berättat att jag hade ett möte.
- Jag måste visa dig en sak. - Okej.
Titta här. Jag lyckades spåra IP-adressen till användarnamnet Chaos.
Den pingade några gånger. En kontorsbyggnad - din kontorsbyggnad
ett bostadshus och en yogastudio.
Becca? Nej, det kan inte stämma.
Din assistent? Du sa att ni hade grälat och att hon testar dina gränser.
Försöker hon skrämma mig till att lämna mitt eget företag?
Jag har sett det förr. När mina kunder blir kända vill alla ha en del av dem.
Det är inte säkert för någon som känner sig stå i skuld till alla.
Du måste vara mer försiktig. Hon var säkert delaktig i inbrottet.
Hon var i ditt hus, och letade säkert efter nåt att använda mot dig.
- Jag måste prata med henne. - Vänta. Det kan bli riktigt jobbigt.
Fundera på hur du kan hantera det. Hon kan vara labil.
Visst. Du har kanske rätt.
Du, vad än du behöver så finns jag här för dig.
God morgon.
Innan du blir upprörd. Det gick jättebra med Gwyneth.
Hon är lite efterhängsen, men nu slipper du henne.
Det är bättre för Squirrel att vi inte avbokade i sista minuten.
- Vänta, vad pratar du ens om? - Mötet igår. Jag tog det.
- Givetvis. - Meels, det var bara ett möte.
- Jag lovar, hon gillar dig bäst. - Sluta prata, Becca!
Jag pratar inte ens om det. Det handlar om att du manövrerar ut mig.
- Va? - Jag vet att du är Chaos. Ge dig.
Va?! Tror du att jag är Chaos?
- Var kommer det här ifrån? - Din IP-adress.
- Jag har beviset på min laptop. - Visa mig.
- Jag fattar inte... - Du har inte tillgång till nåt här.
- Packa ihop dina saker. - Tänk efter en stund.
Vi har våra problem, men det här är allvarligt. Jag är orolig för dig.
- Var fick du tag på det s.k. beviset? - Mark.
Han är bra på säkerhetssystem, och han spårade adressen till dig.
Du lät Mark snoka om mig?
Amelia, han ljuger.
Jag är inte Chaos! Jag fattar inte att jag måste säga det.
Gör det inte svårare än vad det är. Om du går nu anmäler jag dig inte.
- Jag skickar din sista lönecheck. - Tre år, och det här är vad jag får?
Var försiktig när inte jag är här. Ingen tar emot dig när du faller.
Jag har saknat det här.
Det känns som vanligt. Som tröstmat.
Bra. Så här ska vi ha det nu.
Om ändå det vore så.
- Vart ska du? - Jag måste få nåt gjort.
Jag har inte rört bloggen sen jag gick lämnade kontoret.
Okej, visst. Men kyss mig först.
- God morgon. - Helger verkar inte existera för dig.
- Är det lördag? - Det är söndag.
- Vart tog gårdagen vägen? - Du lämnade inte arbetsrummet ens.
Om jag inte hade kommit med mat hade du svält ihjäl.
Jag ska gottgöra dig. Jag försöker få det att gå ihop nu när Becca är borta.
Jag fick svara på flera arga inlägg efter att Måndagsmotivation uteblivit.
Jag önskar att du ägnade mig lika mycket tid. De serverar dig inte mat.
Du har rätt. Du skämmer bort mig.
- Surar du? - Retas inte. Ge mig lite av din tid.
Okej.
Ses vi imorgon? Ta med dig boken.
Jag kommer. Tack.
- God morgon. - God morgon.
- Vad var det på skärmen? - Det var...
Tvättbjörnsinbrott. Omkullvälta soptunnor.
- Jag visste inte att du hade kameror. - Det är ju mitt jobb.
Jag hoppas att jag inte förstörde överraskningen.
Jag jobbade inte hela helgen. Jag gjorde även den här.
Det är alla lappar hon skrev till dig. Hoppas att du inte har nåt emot det.
Jag ville inte att hon skulle gå förlorad i allt det här.
Särskilt eftersom hennes brev förde oss samman efter alla år.
Amelia, det här är helt otroligt. Jag vet inte vad jag ska säga.
Du behöver inte säga nåt. Du har redan gjort tillräckligt.
Du skyddade mig från mitt dåliga omdöme, precis som du gjorde då.
Jag lovar att jag från och med nu ska balansera arbetslivet bättre
så att jag kan vara hemma här mer.
Det låter bra.
Behöver du nåt från affären medan jag är ute?
Ska du ut? Jag trodde du behövde göra klart måndagsinlägget.
Jag gjorde klart det igår. Jag har ett kundmöte idag.
Kunden är förläggare, och han vill läsa min bok!
- Visst är det spännande? - Du sa att du skulle stanna här.
Förra veckan var jag väldigt försumlig, men jag lovar att ändra på mig.
Det är ett inbokat kundmöte. Jag har massvis med såna.
Jag kommer tillbaka direkt efteråt.
Men visst är det spännande? Jag kan bli nästa Marie Kondo.
Jag förstår inte, Amelia. Efter allt som hänt vill du träffa fler människor?
- De utnyttjar dig. - Utnyttjar? Genom min bok?
Ja. Ta den där Forrest. Du känner honom inte ens.
- Hur kan du lita på honom? - Hur vet du att han heter Forrest?
Du sa det när du senast skulle träffa honom.
Jag förstår inte problemet. Han verkar genomtrevlig.
Han kommer säkert att älska boken. Det du har skrivit gör säkert intryck.
- Men var beredd på allt. - Varför är du så bekymrad?
- Hur träffade du honom? - Becca hittade honom.
Hon hittade honom på hemsidan. Han är följare.
Där ser du! De kanske jobbar ihop. Vi vet inte vem som gjorde inbrott.
Tror du Becca är korkad nog att göra allt det här själv?
Han kanske jobbar med henne. Nu vill de stjäla din bok, ge ut den
och tjäna pengar på den.
Mark, nu går du över gränsen. Jag litar på den här killen.
Han känns som en vän.
Är det allt?
Såklart det är allt!
Ska jag förälska mig i dig igen får du inte vara lika vårdslös som i college.
- Du måste tänka på säkerheten. - Det gör jag, tack vare dig.
Jag är inte så säker på det.
Jag kan inte stänga ner verksamheten för att nån kanske kan utnyttja mig.
Jag kan inte misstänka varenda människa på jorden.
Då är det väl jag som beter mig konstigt.
Mark, jag vet att du ser många konstiga saker i ditt jobb.
Men jag jobbar med bra människor som har stökiga skåp och lådor.
Det är inte nån farlig bransch. Jag kan inte döma alla efter Becca eller Chaos.
Men om det är för jobbigt för dig att ha mig här kan jag flytta hem igen.
- Jag skulle förstå. - Säg inte så. Jag vill ha dig här.
Det sista jag vill är att du går. Jag vill bara kunna lita på killen.
Okej, hur löser vi det?
Du kan installera en kamera i huset. Du kan hämta den nästa gång du är där.
- Ingen fara skedd. - Det känns extremt olagligt.
Det är även olagligt att stjäla bokidéer, men det händer hela tiden.
Vi kan få reda på den möjliga kopplingen till Becca.
Det är ju ditt livsverk som står på spel. Okej?
- Hej! - Hej.
Här har vi det! Manuset - vad spännande!
'Av Amelia Sommers'.
- Är allt som det ska? - Ja. Det är bra.
- Får jag låna toaletten? - Visst, inga problem.
Jag ska bara ta med några böcker så ses vi där inne.
Bra.
Jag tog de sista...
Vad tycker du? Efter titel, författare...?
Är det konstigt om jag placerar dem slumpmässigt?
- Blotta tanken ger mig ångest. - Jag vill att ögat fångar boken.
Om jag måste hitta nån särskild kallar den på mig. 'Forrest!'
Du hittar inget på det sättet. Poängen är att göra det funktionellt.
Om jag måste hitta en speciell blir jag tvungen att överväga alla.
Då kanske jag hittar nåt mer intressant. Du har ju böcker.
- Hur sorterar du dem? - Efter färg.
Det är mer estetik. Det känns bra, det känns...
Prydligt.
Jag ville bara säga att det betyder mycket
att du ger mig förtroendet med ditt manus.
Det måste vara läskigt, men det är en ära att du låter mig läsa det.
Tack.
Ursäkta mig ett ögonblick. Jag måste ta samtalet.
Gör det inte.
Amelia?
Förlåt mig, men vad är det där?
Jag är hemskt ledsen.
Jag har en stalker och någon bröt sig in i mitt hem.
Du måste förlåta mig.
Jag la dit den här, men sen insåg jag direkt hur fel det var.
- Försökte du spela in mig? - Ja, men bara som försiktighetsåtgärd.
Jag lovade mig själv, inga badrum eller sovrum, bara ett sätt...
Så att du kan se mig komma och gå. Gör du så med alla kunder?
Nej, det här är inte jag. Jag skulle aldrig göra så mot nån.
Men du gjorde det mot mig.
Varför sa du inte bara att jag pressade dig? Du behövde inte...
- Du hade inte behövt komma hit. - Jag vet. Jag är hemskt ledsen.
Det här var ett enda missförstånd. Kan vi glömma det och jobba vidare?
Jag tror faktiskt jag vill att du går.
Jag är hemskt ledsen.
- Jag ska nog åka hem ett tag. - Så du flyr från allt igen?
Du såg säkert vad som hände. Det är för mycket.
Jag är en enda röra. Du ska inte behöva hantera det här.
Tänk om jag vill det.
Det här är inte bara ditt problem. Jag är varken kund eller följare.
Jag vill inte ha det perfekta förhållandet.
Det var vad som gick snett sist.
Men vi måste gå igenom det här tillsammans. Kom.
Det ordnar sig.
Från och med nu kommer alla kommentarer till mig och jag sållar bort galningar.
- Vad då? - Det var vad Becca ville göra.
Hon ville kontrollera dig. Jag vill hjälpa dig.
Var la jag kartongkniven?
När kommer du tillbaka?
Känns det här verkligen okej för dig?
Folk är inte sina ägodelar. Det är dags att börja om, precis som Liv ville.
- Duger det? - Ja, tack.
- Nu mat. - Okej.
Skilsmässopapper?
Kom och sätt dig. Maten är klar.
Jag känner mig inte så kry. Jag ska nog lägga mig ner ett tag.
- Vad är det? - Jag...
- Det har varit mycket senaste dagarna. - Vet du vad som hjälper då? Pannkakor.
- Kom och ät. - Jag avstår nog, tack.
Kanske senare.
- Är det nåt som är fel? - Nej. Jag gick bara in i väggen.
Då kan du gå och lägga dig.
Om jag är sjuk så smittar jag dig. Jag kan ligga härinne, om det är okej.
Du låter precis som Liv.
På tal om det, så hittade jag det här smyckeskrinet.
Jag minns att hennes syster sa att hon ville ha några av Livs saker.
Jag kanske kan ge henne det imorgon?
Vad rart. Jag kan ge henne den nästa vecka.
Du är så omtänksam, Meels.
Det brukade Becca kalla mig.
Nu kan det bli vår grej.
Och...
Vicki kanske vill ha den här också. Vila dig nu.
- Hur känner du dig? - Mycket bättre.
Jag tänkte, eftersom du har känt dig så överväldigad
kan vi åka från stan i några dagar. Jag vet ett perfekt ställe.
Gärna.
Amelia, vänta!
Det är Becca. Lämna ett meddelande om du måste. Tack.
Hej, Becca. Jag har verkligen ställt till det.
Jag vet inte ens hur jag ska börja be om ursäkt.
Jag har hamnat i knipa med Mark. Jag visste inte vem jag skulle ringa.
Jag är på väg till Livs syster nu. Kan du ringa mig så fort du kan?
- Hej, kan jag hjälpa dig med nåt? - Hej, Vicki. Minns du mig?
- Borde jag det? - Vi sågs på Livs begravning.
Jag måste prata med dig om Mark och Liv.
Ursäkta röran. Jag flyttar nästa vecka.
Jag kom bara hit för Livs skull. Jag jobbar hemifrån.
Jag tänkte fly stan ett tag, men insåg inte vilket helvete det skulle bli.
- När flyttade de hit? - För två år sen.
- Jag kom några månader senare. - Varför flyttade de?
Liv sa att de ville byta miljö, men jag tror att Mark ville ta med henne bort.
Hur känner du Mark? Jag vill inte ha nåt med honom att göra.
Jag hittade Livs skilsmässopapper, och ett brev från dig om att fly.
Men allt som jag har sett tyder på att de verkligen var kära i varann.
De var kära en gång. Det måste till och med jag erkänna.
Mark kom in i Livs liv som en riddare i skinande rustning.
Innan Mark kom blev Liv bevakad. Nån bröt sig till och med in hos henne.
Liv trodde att nån var ute efter henne. Mark fick henne att känna sig trygg.
Och som i ett trollslag försvann alla läskiga saker.
De gifte sig snart, och allt verkade toppen.
Hon var fri själ som hade lyckats på egen hand.
Plötsligt lät hon Mark hålla koll på henne.
Han följde med henne överallt. Liv var inte Liv längre.
Hon blev Marks version av liv, och sen nån helt annan.
Hon svarade inte när jag ringde, och sen slutade hon sitt lärarjobb.
Hon kommunicerade bara genom sms. Jag konfronterade henne
och då sa Mark att jag var svartsjuk och inte ville Livs bäst.
Det var helt vansinnigt. Jag var överlycklig att hon hade hittat nån.
Efter ett tag visste jag att han inte var den rätte.
Men det hindrade mig inte från att försöka.
Sen började hon plötsligt bli sjuk. Väldigt sjuk.
Sen förändrades allt igen. Hon skrev ett brev där hon bad mig om ursäkt.
Jag lät smuggla in ett brev till henne när Mark handlade, dagen innan hon
var borta.
Hon visste att slutet var nära. Hon ville inte tillbringa tiden med Mark.
Men vid det laget var det för sent.
Vad dog hon av, om jag får fråga?
En stroke, på grund av sin diabetes.
Hon hade haft diabetes sen hon var barn, och skötte sig bra.
- När hon träffade Mark gick det utför. - Hon skrev att hon var obotligt sjuk.
Helt befängt. Vilket brev?
Hon skickade det till mig före sin död. Hon ber mig bli ihop med Mark.
Det är därför allt är så förvirrande.
Vad är det?
Det här är brevet Liv gav till mig. Titta på handstilen.
Jag fattar ingenting.
Jag har sett alla meddelanden hon skrev till Mark, och alla ser ut så här.
- Är du säker? - Ja, jag tittade på dem i flera timmar.
- Jag gjorde ett kollage. - Och Mark? Hur ser hans handstil ut?
När Liv ville lämna honom, tog han henne. Jag gör allt för att bevisa det.
Var försiktig, annars kanske han gör samma sak med dig.
Becca, tack och lov! Kan vi träffas på Squirrel om en timme?
Hallå?
Hade du ett trevligt sällskap med min blivande fru?
Kom igen, Bec. Var är du?
Ursäkta, jag är lite sen. Jag är snart där.
Okej, jag är här.
Vad gör du här alldeles ensam, utanför kontoret där nån brukade förfölja dig?
Jag...
Jag ska träffa Becca här. Hon kommer snart och sen ska vi...
Vi vet båda två att det inte går. Du kan inte lita på henne.
Vet du vad? Jag tror det passar bra att vi åker på vår retreat nu.
- Retreat? - Bort från stan, som vi bestämde.
- Där ingen kan hitta oss. - Vi har inga grejer med oss.
Precis som du sa, allt du behöver är det här.
- Okej, jag ska bara sms: A Becca... - Nej. Absolut inte.
Hon förtjänar varken din tid eller uppmärksamhet.
Du kommer att älska det här stället.
Jag tänkte väcka dig, men du såg så fridfull ut.
Jag är utsvulten. Är du hungrig?
Jag la lite rena kläder åt dig vid fotändan.
Forrest? Vad gör du här?
- Amelia glömde det här hos mig. - Har du hört ifrån henne?
Vi skulle ha träffats här igår, och nu svarar hon inte när jag ringer.
Jag har inte sett henne, sedan hon försökte placera ut en kamera hos mig.
Vänta lite! Vad är det? Har det hänt nåt?
- Hon är i knipa. - Vad för slags knipa?
Det är killen hon dejtar. Han har lurat i henne alla möjliga saker.
Hon ringde mig igår efter att hon hittat en del skumma saker.
Nu är hon borta. Ska vi ringa polisen?
Om du inte vet var hon är, så ja!
Vänta! Jag har en spårare på min mobil, ifall jag inte hittar till en kund.
Det är långt ute i ingenstans.
Jag måste sticka. Jag måste hitta henne.
Vänta lite! Jag åker med dig. Jag måste bara hämta en sak.
Är du inte hungrig?
Jag vill härifrån, Mark.
Jag vill inte vara med dig längre.
Visst.
Men jag ska säga dig en sak.
Liv försökte lämna mig på sina egna villkor. Det vet du säkert.
Men hon visade sig vara svag, och hon kom tillbaka.
Var hon svag för att du gjorde nåt med henne? Förgiftade du henne?
Hennes kropp, hennes sinne? Båda två, kanske?
Jag tycker inte om frågan. Du verkar redan ha bestämt uppfattning om mig.
Jag kan vara bra för dig, Amelia. Jag har varit bra för dig.
Du säger att jag skyddar dig, men vem ska göra det om jag inte är här?
Vem skyddar du mig från? Dig?
Från dig själv. Jag visade dig dina svagheter, och det gillade du inte.
- Du tog allt från mig. - Jag kan inte ta åt mig all ära.
Du skulle inte vara här om du inte hade det i dig. Du tog besluten själv.
Skyll inte mig för det. Vill du prata om skuld? Du ljög ju för mig!
Du lämnade mig ensam, rådvill och förkrossad.
Du har gjort mig till den jag är.
Liv skulle kanske ha levt om det inte vore för dig. Vicki också.
Du är så självisk.
Jag var så rädd att bli sårad igen. Jag tänker inte låta det hända.
Du dödade Vicki också. Det här kommer du inte undan med.
Jag använde din kartongkniv. Och du är den enda som har setts där.
Tänk efter. Jag är fortfarande den som skyddar dig.
Den ende som kan och vill. Så kommer jag att låta dig gå?
Varsågod. Visst.
Men så fort du kliver ut från stugan kommer ingen att skydda dig.
Och jag tänker jaga dig.
Och det får du leva med i resten av ditt liv.
Du kan inte gå till polisen. Då hamnar du i fängelse.
Men du är fri att gå. Eller så stannar du.
Du kan stanna och känna dig trygg i vetskapen om att bara jag kan såra dig.
Men jag väljer att inte göra det, så länge du väljer att inte såra mig.
Jag tycker det verkar som ett enkelt val.
Du bad om det här.
Jag kan använda kniven på din handled, så att det ser ut som självmord.
Är du redo att komma tillbaka än?
Tycker du om den här känslan? Allt kaos?
- Är det här rätt ställe? - Markören åkte runt hela dagen.
Jag tror det är här, men den har inte rört sig på ett tag.
Vart har de tagit vägen?
- Jag känner mig inte så säker längre. - De verkar ha varit här nyss.
- Fler besökare? Vilken överraskning. - Var är hon?
- Lägg ner kniven. - Vad har du gjort med henne?
Du ställer fel fråga. Vad har hon gjort med oss alla, egentligen?
Ärligt talat, Meels kan vara ganska manipulativ.
- Du vände henne emot oss. - Hon har det i sig, det var enkelt.
Vad säger det om henne? Se på oss nu. Övergivna ännu en gång.
Hon lämnar er två i fara, medan hon kommer undan.
Jag önskar att jag inte behövde lära henne såna här saker.
Lägg ner kniven!
- Lägg ner kniven! - Vad fan gör ni här?
- Vad pratar du om? - Så ni två gjorde det tillsammans?
Jag borde ha fattat att du hade rätt. Jag är hemskt ledsen.
- Du skyddade mig. - Hur kunde ni hitta mig?
- Du har en spårare på mobilen. - Lät du min mobil vara på? Herregud!
- Herregud, Mark! - Jag visste inte det.
- Varför kan du inte släppa det, Bec? - För att...
För att du var för bra för att vara sann. Och nu är du med honom.
Efter allt vi gjort för dig, och nu duger vi inte längre?
- Just det, som han sa. - Ni är patetiska, båda två.
Du har rätt, Mark. Jag är säker med dig.
Det finns inget alternativ. Någon måste försvinna.
Jag kommer att minnas de orden väldigt länge.
För att vara en till synes bra pojkvän så skriver du usla kärleksbrev.
Du kunde ha försökt efterlikna Livs handstil.
Du lurade mig igen. Men det är sista gången jag faller för dig.
- Spring. Spring! - Kom igen!
Vart tror du att du är på väg, Amelia?
- Slå honom igen! - Slå honom!
Det är okej. Det är över.
Sex månader senare.
Jag har i alla år förespråkat vikten av prydlighet. Men jag har haft fel.
Att försöka hålla en plats prydlig när sakerna inte betyder nåt för dig
är ett säkert sätt att misslyckas, oavsett hur många knep du har.
Jag utmanar er att se er omkring och bestämma vad som verkligen är du.
Glöm prydlighet! Om det känns bättre för dig att ha nåt utspridd på golvet
så gör det, om det verkligen är du.
Det här är ingen ursäkt att vara lat. Det är ett sätt att gå till handling.
Skaka om lite, för att hitta din egen prydlighet och din egen plats.
Jag erkänner nu att mening skapar prydlighet.
Och med det sagt...
Min bok finns nu att köpa på nätet eller i bokhandlarna.
Jag vill tacka er för att ni har funnits där för mig.
Vi ses snart.
När du sa lunch trodde jag du menade på kontoret.
- Jag tänker ta ledigt i veckan. - Kysste jag precis en främling?
Jag måste ha fått fel adress. Jag ber om ursäkt.
Jag ska träffa min arbetsnarkoman till flickvän, som du är oroväckande lik.
- Känner du Amelia Sommers? - Ja, det gör jag.
- Kommer Squirrel att implodera nu? - Becca har koll nu när hon är delägare.
Oj, det är ju en anledning att fira.
Ät fort, för jag ska få massage klockan två.
Du gör mig hel stum nu - hela veckan.
Vänj dig vid det. Jag bokade en till dig också.
Gjorde du? Schyst! Vad omtänksamt.
Jag tar med mig dig hela vägen, med nödvändig självständighet så klart.
Självklart, hela vägen.
Måste jag stöka till i mitt liv igen för att få dig tillbaka?
- Jag stökar ner ditt liv tillräckligt. - Det skålar vi för.
- Skål för att inte inte stöka till. - Inget stök. Ja.
Översättning: Karin Hagman www.ordiovision.com