‎UN SERIAL NETFLIX
‎Cum, ce, unde, de ce? ‎Ce, unde, de ce?
‎Ada e savanta
‎Ce va afla răspunsul pentru orice
‎Orice ar fi, în orice loc
‎Are soluții pentru tot
‎Cu Iggy Peck, arhitect
‎Și Rosie Revere, inginer
‎Suntem creativi
‎Și inovativi
‎Un puzzle, întrebări sau mistere, ‎ghicitori
‎Vor descoperi de toate ‎Căci ei sunt inventatori
‎Cu știința lor!
‎Ada e savanta
‎Ce va afla răspunsul pentru orice
‎Veți vedea, chiar așa
‎Ea ipoteze va forma ‎Enigme va elucida
‎Căci Ada e savanta, da!
‎„Minte, nu mușchi.”
‎Mama ta face cei mai crocanți biscuiți.
‎Știu, nu? Sunt delicioși!
‎Să păstrăm câțiva pentru…
‎- Rosie! ‎- Rosie!
‎Bună! Ai înțeles? Bună!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Ți-am păstrat niște biscuiți.
‎Mersi!
‎Atât de crocanți, atât de delicioși!
‎Croc-delicioși.
‎- Cum a fost la karate? ‎- Mi-a plăcut!
‎Chiar dacă-s la începători,
‎știu că voi avansa numaidecât.
‎Trebuie mult antrenament ca să devii bun.
‎Nu vreau să mă laud,
‎dar am talent înnăscut.
‎Uitați ce mișcări!
‎Lovitura Sclipitoare.
‎Frumos!
‎Șutul Inorogului.
‎- Ce? ‎- Super!
‎Lovitura Circulară Curcubeu.
‎N-am mai văzut așa ceva.
‎Acel dojo pare făcut pentru tine.
‎Am inventat mișcările.
‎Uite ce m-a învățat Sensei Dave.
‎Spune că te ajută să te concentrezi.
‎Spune mereu: ‎„Fiți calmi. Fiți iuți. Reușiți.”
‎Îmi place calmul. Și iuțeala.
‎Și succesul.
‎Sunt super mișcările.
‎Dar e atât de plictisitor!
‎Vreau să sar la părțile haioase, ‎să sparg lucruri,
‎ca Profa Bombăfloare în clipurile ei.
‎Are niște mișcări tari. Hai să ne uităm!
‎- Sigur. ‎- Bine. Tată!
‎Nu țipi mai tare? Pe Lună nu te-au auzit.
‎Scuze. Ne lași la calculator?
‎S-o vedem pe Profa Bombăfloare, ‎eroina lui Rosie.
‎E aprigă.
‎Cea mai aprigă!
‎Ce ne vom distra!
‎Sunt Profa Bombăfloare!
‎Am un doctorat în putere!
‎- Ora a început! ‎- Da!
‎Plesnitura școlară!
‎Lovitura colegiu!
‎Izbitura de jumătatea semestrului!
‎Sunt uluit.
‎Cu plăcere. ‎Să nu-mi distrugeți mobila acum.
‎Ați văzut? Nu-i așa c-a fost grozav?
‎Vreau să fac ca Profa Bombăfloare.
‎Nu trebuie centură neagră?
‎Ba da. Am una aici.
‎Ce să sparg mai întâi?
‎Stai! Tata tocmai a zis ‎că n-avem voie să spargem mobila.
‎Ai dreptate. ‎Dar sunt atât de entuziasmată!
‎- Hai afară. ‎- Bună idee. Haide!
‎- Ce zici de asta? ‎- Perfect.
‎Dacă Profa poate sparge cărămizi,
‎o scândurică va fi floare la ureche.
‎Mai bine vă dați înapoi,
‎căci voi aplica ‎Super Pumnul de Putere al lui Rosie.
‎- Rosie? ‎- Ești bine?
‎Da. Doare doar puțin.
‎Dar n-a mers.
‎Am pornit și mi-am încordat mușchii ‎ca Profa.
‎De ce nu pot rupe scândura-n două?
‎Bună-ntrebare!
‎E un mister, o ghicitoare sau un puzzle, ‎o provocare!
‎Mistere, ghicitori ‎sau un puzzle, provocări!
‎Dacă nu știu răspunsul ‎Eu voi încerca să aflu
‎Cum, ce, de ce?
‎Iar curiozitatea-mi dă impulsul
‎Cum, ce, de ce?
‎Gașca e aici ‎Noi vom porni
‎O nouă misiune cu prietenii
‎Nu știm ce găsim
‎Dar e distractiv
‎Și mă-ntreb
‎De ce?
‎Stați, știu.
‎De-aș fi mai musculoasă,
‎aș rupe lucrurile ca Profa Bombăfloare.
‎- Cum faci mușchi? ‎- Știu cum devin mai deșteaptă.
‎- Flotări cerebrale. ‎- Și salturi!
‎- Să stăm pe gânduri! ‎- Exact!
‎Am o idee.
‎Regula 32 a lui Rosie e s-avem baloane.
‎Îți umflăm brațele ‎până se fac mușchi-balon mari.
‎Dar dacă se sparg ca un balon?
‎Ai dreptate.
‎Dar sucul de trol?
‎Așa se umflă trolii. Prind putere.
‎Nu știu. Mama zice că ești ce mănânci.
‎Așa e. Îmi place să fiu Rosie.
‎Nu vreau să fiu Trolsie.
‎Știu! Îți facem ‎patru brațe robotice musculoase.
‎Grozavă idee!
‎Dar la karate ai voie
‎să spargi lucruri doar cu mâna ta.
‎Descalificat!
‎Da. Nu m-am gândit la asta.
‎Trebuie să pot face mușchi cumva.
‎În loc de brațe robotice,
‎te-am putea ajuta ‎să faci mușchi cu greutăți.
‎- Super idee! ‎- Îmi place! Hai!
‎Dar poate nu merge repede.
‎Mama se antrenează mult ‎și spune că durează.
‎Nu mă laud, dar, dacă o poate face cineva, ‎eu sunt aia.
‎Bine, lucrăm cu tine.
‎Ne trebuie echipament. ‎Deschidere laborator.
‎Ne trebuie astea.
‎Să facem mișcare!
‎De ce?!
‎Ia-o mai încet.
‎Dar vreau mușchi repede!
‎Fir-ar!
‎Nu te grăbi, Rosie.
‎Vreau mușchi acum!
‎De ce nu se clintește?
‎Împinge mai puține.
‎Mai puține jucării, mai puțini mușchi.
‎Fir-ar! Brațele mele arată la fel.
‎Fără mușchi.
‎Sunt ca tăiețeii.
‎Am vrut mușchi ca să lovesc la karate,
‎dar doar am eșuat la karate.
‎- Mai bine renunț. ‎- Hai, Rosie.
‎În karate sau în știință nu renunți.
‎Ne dumirim noi.
‎Aș vrea s-o învețe cineva ‎să spargă scânduri.
‎Un profesor!
‎Rosie, poate are Sensei Dave ceva sfaturi.
‎Poate are un video ca Profa Bombăfloare.
‎Putem întreba, dar e mărunțel,
‎nu e mare și tare ca Profa Bombăfloare.
‎Nu cred că știe să spargă lucruri.
‎Păi, să vedem.
‎Bun, să vedem. Bum! Sensei Dave.
‎- „Fii calm, fii rapid, reușește?” ‎- Da.
‎Îl pui pe cel despre spart lucruri?
‎Vrei să spargi lucruri?
‎Ei bine, am un video grozav.
‎Ghici ce! Capacitatea de a sparge lucruri ‎ține de fizică.
‎- Tare! ‎- Zău?
‎El e dr. Ronald McNair.
‎Un fizician și un astronaut ‎care a avut centura neagră
‎și scria despre fizica din karate.
‎Tare, nu?
‎Un savant de karate?
‎Extraordinar!
‎Dr. McNair a spus: ‎„Spargi stiva de cărămizi
‎cu antrenament și precizie.”
‎Asta înseamnă ‎să faci de fiecare dată la fel.
‎Pentru a reuși asta, ‎îți trebuie forță și elan
‎asupra unei zone mici.
‎Fă-ți mâna ascuțită.
‎Aliniază-o cu centrul, ‎o zonă mică și totodată slabă.
‎Folosește forța și elanul
‎și vizualizează-ți mâna trecând prin ele.
‎- Uimitor! ‎- Super!
‎A spart cărămizile
‎și nici n-a trebuit ‎să-și încordeze mușchii sau ceva.
‎Deci nu e vorba doar de tărie și putere.
‎Nu, e vorba de fizică. Forță și elan.
‎Și precizie.
‎Inginerii trebuie să fie preciși ‎să nu se destrame lucrurile.
‎Vreau să mai încerc.
‎Dar nu cu cărămizi. ‎Acolo trebuie antrenament.
‎- Mersi! ‎- Mersi, dle T.
‎Mă vizualizez trecând ‎de cealaltă parte a biscuitului.
‎Nu uita, fă-ți mâna ascuțită, ca un cuțit.
‎Aliniază-o în centru.
‎Folosește forța, elanul, vizualizează și…
‎Nu s-a rupt.
‎Dar a crăpat în mijloc.
‎E mult mai bine ca prima dată.
‎Așa e. Cu mai multă răbdare, ‎antrenament și precizie,
‎voi fi o mașină puternică de ciopârțit
‎ca Sensei Dave și dr. MacNair cândva.
‎Unu, doi, trei!
‎- Mersi că ne arăți. ‎- Sigur.
‎Nu vreau să mă laud,
‎dar am luat-o cu bine de la-nceput ‎și merg încet.
‎Nu se poate!
‎Ce? Nu, fugi de-aci!
‎- Ce e, tată? ‎- Țineți-vă bine.
‎Duminica asta, pregătiți-vă ‎să luați licența în ruperi de spate
‎și doctoratul în lovituri necruțătoare!
‎- Aoleu! Încă filmăm? ‎- Tăiați!
‎Loviturile Profei Bombăfloare sunt false!
‎Sunt super uluit!
‎Dar mușchii ei, doctoratul ei în putere.
‎Trebuie s-o reia de la bază.
‎Clar rămân cu Sensei Dave, ‎adevăratul profesor.
‎Să mai exersăm!
‎Unu, doi, trei!
‎„Iggy face săpături.”
‎OK, un ultim sfat.
‎Cutia asta e atât de mare ‎încât ține și alte cutii.
‎De scule, de muzică, de șosete!
‎„Cutii de șosete”?
‎- Tată… ‎- M-am jucat cu rima.
‎Pentru a rezolva indiciul, ‎trebuie să gândiți original.
‎- Sunt în birou dacă renunțați. ‎- Suntem savanți.
‎Nu renunțăm.
‎Niciodată.
‎- Sunt gata să renunț. ‎- Ce? Nu!
‎Nu renunțăm. Să ne mai gândim.
‎„O cutie mare de cutii”.
‎Ce e o „cutie de muzică”?
‎Cred că știu!
‎Garajul!
‎Am câștigat!
‎Cred.
‎Tată!
‎O cutie mare care are alte cutii.
‎Bravo, Iggy!
‎Uite un cadou pentru câștig.
‎Mersi, Rosie!
‎Și unul pentru tine, Ada, așa.
‎Mersi!
‎Le-am găsit căutând comori ‎cu strămătușa Rose.
‎- Cine-a găsit soluția? ‎- Eu!
‎Ești campion la căutat comori!
‎Cum ți-ai dat seama?
‎Rosie a întrebat de o cutie cu muzică
‎și mi-am amintit că o ții aici.
‎Așa m-am gândit ‎că un garaj e ca o cutie mare.
‎Ai gândit original.
‎Dar tot nu știu ‎ce e sau ce face o cutie cu muzică.
‎Și această piesă de inginerie ‎nu ne lămurește.
‎Redă muzică. Acesta se numește CD.
‎Da!
‎Te-am prins! Ești bine?
‎Mersi. Dar cutia nu e.
‎Tată, uite!
‎Eu, copil,
‎cu vechea jucărie, Rexcalibur.
‎Știi, Rex e…
‎„Prima jucărie pe care-am făcut-o. ‎Pe prima n-o uiți.”
‎- Iggy a mai auzit asta. ‎- De milioane de ori.
‎Vedeți? Capsula timpului.
‎Rexcalibur e în ea, ‎cu lucruri de-ale mele.
‎Jucăria ta preferată călătorește în timp ‎într-o cutie pentru mâncare?
‎Fantastic!
‎În capsula timpului pui ‎lucruri din prezent,
‎o îngropi pentru ca cei din viitor ‎să învețe despre trecut.
‎A mea e îngropată în curtea asta.
‎E Paul. Aduce pământ pentru grădină.
‎Și voi vă gândiți ca mine?
‎Ce tare e o jucărie venită din timp!
‎Da, dar să dezgropăm capsula timpului!
‎Să fim arheologi ca strămătușa Bernice.
‎Vreau să fiu arharanholog.
‎Adică, aranheolog.
‎Să dezgrop lucruri din trecut.
‎Chiar dacă săpând ne murdărim,
‎ar fi grozav să-i redau tatei ‎jucăria sa preferată.
‎- Mă bag! ‎- Da!
‎Grozavă idee! ‎E o hartă în cutia unde era poza.
‎- Da? ‎- Fabtastic!
‎Tatăl tău n-a zis că harta e invizibilă.
‎Era o idee grozavă.
‎Nu, încă e.
‎Arheologii găsesc mereu vestigii.
‎Poate știe strămătușa Bernice ‎ce e de făcut.
‎S-o sunăm la magazinul de arheologie.
‎Vești bune! O puteți restaura.
‎- Da! ‎- Serios?
‎Da. Contează culoarea cernelii.
‎Vă zic eu ce să faceți.
‎Întâi, o copie a hărții ‎ca să nu stricați originalul, apoi…
‎Deschidere laborator.
‎OK. Avem totul?
‎Soluție de cerneală neagră, ‎adică suc de lămâie și apă? Da.
‎Ventilator să uscăm harta? Da.
‎Restaurăm harta ‎ca să găsim capsula timpului? Da!
‎Avem harta!
‎Să dezgropăm capsula timpului!
‎- Hei! ‎- Rosie!
‎Copii, nu e aici.
‎Am urmărit harta. 40 de pași de la ușă.
‎Deci ce a fost greșit?
‎Desigur. Casa s-a schimbat de atunci.
‎A fost renovată, a apărut șopronul
‎și apoi am cultivat grădina.
‎Plec. Mă sună mama voastră.
‎Dacă nu e bună harta, ‎nu găsim capsula timpului!
‎Hai s-o lăsăm baltă.
‎Savanții fac tot timpul ‎lucruri imposibile.
‎Astronauții au mers pe Lună.
‎Dar știau unde e.
‎Uriaș avantaj!
‎Așa e. E greu de ratat. ‎Știi ce ne trebuie?
‎Un miracol?
‎Un glob?
‎Să stăm pe gânduri!
‎Am o idee! Putem începe să săpăm.
‎Dar vom găuri toată grădina, ‎iar tata nu va fi încântat.
‎Iggy!
‎Da, n-ar fi în regulă.
‎Poate ne zice un popândău ‎unde e îngropată.
‎Dacă apar mai mulți popândăi ‎și fac gropi peste tot?
‎Iggy!
‎Ar fi o mare problemă.
‎Câini! Punem unul ‎să-l adulmece pe Rexcalibur.
‎Dar poate-i adulmecă lui Iggy ‎sendvișul din buzunar.
‎Iggy!
‎Așa e. Poate capsula timpului e pierdută.
‎Voiam să i-l redau pe Rexcalibur tatei,
‎dar cum aflăm unde e îngropată capsula?
‎Eu renunț
‎N-o pot face ‎S-a sfârșit
‎Nu pot depăși momentul
‎Pare imposibil ‎Peste tot obstacole
‎Greșeli, voi evita, voi renunța
‎Nu găsim soluția
‎N-avem cum să reușim
‎Nu ceda
‎Nu renunța
‎De la început din nou vom încerca
‎Greșind, așa învățăm
‎Și accidente vom întâmpina
‎Nu ceda
‎Nu renunța
‎Experiență tu vei căpăta
‎Vom încerca, noi nu vom renunța
‎Chiar da
‎Ai dreptate. Nu renunț fiindcă e greu.
‎Căutarea comorii a fost grea ‎și ai rezolvat-o.
‎Da! Fiindcă am… gândit original.
‎Am urmărit harta, dar casa s-a modificat.
‎Casa! Am o idee.
‎Planurile!
‎Sunt ca o hartă a unei case.
‎- Bună idee, Iggy! ‎- Ai gândit original.
‎Mersi!
‎Conform planurilor,
‎ușa, de unde zicea harta să plecăm,
‎e acum o fereastră.
‎Deci, la 40 de pași de aici.
‎Capsula timpului ar trebui să fie…
‎aici.
‎Aș vrea să putem ști sigur
‎ca să nu facem multe gropi.
‎De-am avea vedere cu raze X
‎ca să vedem ce e sub pământ ‎înainte de a săpa.
‎Stai! Ai dezgropat astea la plajă ‎cu strămătușa Rose.
‎Cum ai știut că-s acolo?
‎Am mers cu detectorul de metal
‎și suna când era ceva de metal dedesubt!
‎Strămătușa Rose m-a învățat ‎cum funcționează.
‎Să vă arăt.
‎Detectoarele de metale transmit ‎o electromagnedifență…
‎„Electromagnetic”?
‎Da. Un impuls electromagnetic în sol.
‎Așa deosebesc metalul de pământ.
‎Cutia pentru mâncare e din metal.
‎Ne trebuie un detector de metale!
‎L-am împrumuta pe-al strămătușii, ‎dar e plecată.
‎Poate are Bernice unul.
‎Regret! Am vândut detectoarele de metal.
‎Dar mereu meșteriți.
‎Vă trebuie doar un radio AM/FM vechi,
‎un calculator, Velcro și o copertă de CD.
‎Îl proiectez eu.
‎- Tare! ‎- Grozav!
‎Să facem un detector de metale!
‎Să detectăm niște metale.
‎Aud ceva.
‎Un bănuț. Sunt bogat!
‎Sună puternic!
‎O cutie mare pentru mâncare?
‎Hai! Să ne-apucăm de săpat!
‎Asta să fie?
‎Doamne!
‎- Capsula timpului! ‎- Asta e!
‎Încă o piesă aparte de inginerie veche.
‎Super!
‎Cred că e un joc video vechi.
‎VHS. Se uitau la filme pe astea.
‎E Rexcalibur!
‎Chiar el!
‎E mult mai fain în realitate.
‎Abia aștept să-i văd fața tatei ‎când o să i-l arăt!
‎Nu știam c-o să mă bucur atât ‎să-mi revăd dinozaurul!
‎Mersi!
‎Cu plăcere.
‎„Nu uiți nicicând prima jucărie.”
‎Pentru capsula timpului,
‎pun caietul meu vechi,
‎învelit în plastic ‎ca să nu i se strice foile.
‎Pun primul meu ciocan Rosie.
‎Pun planul skateparcului meu.
‎Subtitrarea: Andrei Albu