EN NETFLIX-SERIE
Hur, var, varför? Vad, var, varför?
Ada Twist Klok, javisst!
Svar hon vill ha får hon fram till sist Under här, kolla där
Överallt finns det vetenskap
Med Iggy Peck, arkitekt
Rosie Revere kan teknik och mer
Allt löser sig Med hjälp av dig
En fråga eller gåta Vad ska det bli härnäst
De kan forska, de kan prova Teorier med ett test
Vetenskap är bäst!
Ada Twist Klok, javisst!
Svar hon vill ha får hon fram till sist
Vetenskap ger besked Den löser hon så mycket med
Hon tänker till i flera led Den kluriga Ada Twist!
Magikern Ada Twist
Vilket perfekt förhållande mellan spaghetti och sås.
Och uppläggningen var magnifique.
Ja, det var smaskens, mrs…T.
Oj, vilken stor en. Ursäkta.
Vill ni se en stor rap? Kolla här.
-Imponerande! -Hur gjorde du, pappa?
-Vill ni veta min raphemlighet? -Ja!
Den här. Koldioxiden i läsk får en att rapa.
Koldioxid?
Har jag inte hört det förut? Just det. Det är ett kemiskt ämne.
Visste ni att vi andas ut koldioxid?
Ja, vi andas in syre, och i kroppen förvandlas den till koldioxid.
Som vi rapar ut.
Och i kvällens föreställning…
En varm applåd för den unika och fantastiska Arthur Kadabra.
Förbered er på att bländas av världens mest otroliga trolleri.
Jag tänker trolla bort det här bläcket.
-Nähä! -Coolt.
-Jag hämtar en handduk. -Hoppas det inte blir en fläck.
Jag kanske kan få bort det med ett trick.
-Otroligt. -Snyggt.
-Jag skulle ju trolla bort det. -Kan du trolla bort disken också?
-Hur gjorde du? -Trolleri.
Nej, hur gjorde du på riktigt? Snälla, säg.
Näpp, syrran. Man avslöjar aldrig sina trick.
Vi får väl se.
-Hur gjorde du? -Det säger jag inte.
-Berätta hur. -Nix.
Kan du berätta nu?
Mamma!
Sluta tjata på Arthur om tricket, gumman.
-Jag vill veta hur han gjorde. -Ja, men han vill inte säga det.
-Du måste respektera det. -Okej, jag ska sluta tjata.
-Duktig tjej. -God natt, mamma.
Bläck…
Försvinner…
Kattungar…
Trolleri…
Hur?
Jag måste veta hur han gjorde.
Akut brainstorm så tidigt? Det låter allvarligt.
Det är det. Jag måste veta hur bläcket försvann.
Det måste finnas en logisk förklaring.
-Din bror är en trollkarl. -Jag har känt Arthur så länge.
Sex år, 85 dagar och två timmar faktiskt. Jag tror inte att han är en trollkarl.
Typiskt.
Iggy, har du några idéer?
Min hjärna är inte så stormig så tidigt. Arthur kanske är en trollkarl.
Det är inte möjligt. Det finns en vetenskaplig förklaring.
Arthur spillde mycket bläck på duken och det försvann.
Han måste ha tvättat bort det med något utan att vi såg det.
Lurigt.
Laddar labbet.
Om han tvättade bort bläcket jättefort skulle det se ut som trolleri.
Där har vi vår hypotes.
Nu har jag en hypotes Nu har jag en hypotes
-Kan den -Observationen
-Ha den -Förklaringen?
Om den stämmer blir det som det förutses
Ja, nu får vi prova på olika sätt Om vår teori verkar rätt
-Vi gissar på det här -Och testar om det bär
Det är det en hypotes är Nu har jag en hypotes
Vi kollar om ett svar kan ges
Kör på!
För att testa hypotesen måste vi spilla bläck.
Då behöver vi de här och de här.
Klara, sikta, ballong.
Kladd!
Det blev bläckigt.
-Det blev vi också. -Inte jag. Jag är ren.
Nu ska vi ta reda på vad som får bort det.
Kanske citron. Det rengör mamma badkaret med.
Okej. Arthur kan inte ha använt citron. Vi testar något annat.
Vinäger.
Diskmedel.
Bakpulver.
Nej. Kolsyrat vatten?
Jag fattar inte. Inget funkar. Inte ens lite.
Jag sa ju att han trollade. Men istället för trollformel hade han specialbläck.
Hela experimentet är misslyckat.
-Rosie, vad var det i flaskorna? -Bakpulver och vinäger.
Oj, bakpulver och vinäger!
Det är ju så man gör en…vulkan!
Spring!
-Rädda er själva. -Ta min hand!
Tack. Vilken stor kemisk reaktion!
Jag tror jag har lagt ihop två och två. Arthurs trick var kanske en reaktion.
Du hade kanske rätt om att det var specialbläck.
Då var det alltså trolleri.
Jag tror snarare vetenskap.
Specialbläck som försvinner när det blandas med rätt ämne.
-Det ser ut som trolleri. -Men Arthur blandade inte bläcket med nåt.
Jo, Arthur andades ju på bläckfläcken.
-Och vad andas vi ut för kemikalier? -Just det!
Koldioxid.
-Precis! -Det stämmer!
Jag har en ny hypo…
Hypotes.
Arthurs bläck reagerar nog vid kontakt med koldioxid.
-Det var så han gjorde. -Helt otroligt.
Enligt hypotesen ska det här bläcket försvinna när det blandas med koldioxid.
-Nu ska vi bara testa det. -Hur? Vi har inte mer plats.
Forskare får använda vad de har.
Sjutton också. Jag som inte fick bläck på mig.
-Okej. För vetenskapen. Jag vill inte se. -Oroa dig inte. Bläcket försvinner ju.
-Åh nej. -Kom igen, Rosie.
Det är roligare att rapa koldioxid än att bara andas.
Ja.
Kolla!
-Ja! -Det gick.
Jag är fortfarande ren. Hoppsan.
Fasen också, jag blev bläckig.
Men det är ju för vetenskapen.
-Det är okej. -Vi gjorde det.
Arthurs trick var vetenskapstrolleri.
Hur har ni haft det idag? Börja du.
Vi fick in den nya fantasyserien. Jag vill verkligen…
-Jag vet hur Arthur trollade. -…läsa den.
Du använde bläck som försvinner med koldioxid som vi andas.
Därför försvann det när du blåste på duken.
Skojar du? Jag tror inte att det är sant.
Vad är det med Arthur?
Han tycker nog att du förstörde hans trick.
Nej, jag löste det bara.
Han vill roa oss, inte att vi ska lösa tricken.
Tänk om du hade en hemlig uppfinning och Arthur berättade för alla.
Då skulle jag nog bli ledsen.
-Jag har en ny teori. -Jaså? Vad är det?
Försvinnande bläck-teorin.
Ibland är den viktigaste frågan: "Hur får det nån att känna sig?"
Försvinn.
-Jag vill säga en sak. -Du får inte komma in.
Om han inte vill prata får jag skicka ett meddelande.
Så där.
Ett tomt pappersark?
Du måste trolla för att kunna läsa brevet. När bläcket blir varmt kan du se det.
-Vad coolt. -Det är kemitrolleri.
-Ja, det är rätt häftigt. -Förlåt att jag förstörde tricket.
Jag ville bara veta hur du gjorde. Det var ju så coolt.
Det här var en cool ursäkt. Jag förlåter dig väl då.
-Ska jag lära dig ett trick? -Okej.
Nu ska jag, magikern Ada Twist, trolla fram ett mynt.
Coolt!
Helt otroligt igen. Hur gjorde du?
Var det där hela tiden?
Tyvärr. Man avslöjar inte sina trick.
Skruva den som Arthur.
Fad mycket coola grejer, Fada.
Jag pratar snorkel. Han sa: "Vad mycket coola grejer, Ada.
-Eller hur? -Är det jobbigt att ge bort det?
Jag leker inte med dem, så nån annan kan få dem.
-Som mina första skyddsglasögon. -Vad små de är.
Exakt. De är för små för mig.
Men de kan passa en liten forskares första experiment.
-Mer att skänka. -Den enes skräp, den andres skatt.
Glittrigt. Vad har du där, mrs T?
Mr Twists guldbrallor han hade på sig när vi träffades på rullskriskorinken.
-Du! -Då kunde han vicka på rumpan.
Det kan jag väl fortfarande?
-Kom igen, pappa! -Snyggt.
-Ja, mr T! -Aj, min rygg.
Men jag kan, och brallorna vill jag ha kvar.
-Från när jag träffade min drottning. -Okej, behåll dem.
Mina konserttröjor får vi nog lite pengar för.
-Jag undrar hur mycket. -Jag har en sak till att skänka.
En knappt använd fotboll. Inga bucklor. Helt uppblåst. Som ny.
-Akta! -Ducka!
Ser du, gumman? Jag kan.
-Just det! Varför ger du bort den? -Fotboll är inte min grej.
-Inte? Du ville ju så gärna börja. -Kom så passar vi lite.
Jag är helkass, okej? Jag har aldrig gjort mål.
-Du är inte kass. -Verkligen inte.
Fundera på det. Vi ska inte åka än. Kom, så hämtar vi mer grejer.
Du är ju bra på varenda sport du provar. Varför inte fotboll?
-Jag vet faktiskt inte. -Det är ett mysterium.
En gåta. Ett pussel. Vi kanske kan hjälpa dig.
-Hur? -Forskare kan nog lista ut det.
-Eller hur, Rose och Iggy. -Absolut.
Vi ska lista ut hur Arthur kan göra mål med vetenskap.
Först ska vi observera och hitta en hypotes.
-Ska jag vara labbråtta? Glöm det. -En labb-Arthur.
-Vetenskap och sport hör ihop. -Det är sant.
-Okej, hur börjar vi? -Jag behöver veta mer om fotboll först.
-Fotbollsspelare springer fort. -Vi testar hur snabb du är.
-En löptävling? Vad roligt! -Ni springer och jag antecknar.
Jag hejar på från publiken.
Rosies regel nummer 908:
Ha alltid med ett skumfinger om du behöver heja på någon.
Perfekt. Tack, Rosie.
Varsågod. Önskas något mer?
Autografpenna? Vuvuzela?
En halv varmkorv.
Tack…
Okej, på era platser.
Färdiga.
Gå!
Heja Arthur! Heja Rosie!
Äckligt.
Ja!
Arthur vann!
-Du är blixtsnabb. -Ja, vilken otrolig hastighet.
-Jag kan springa för alltid. -Du har bra uthållighet också.
Vi måste testa min balans också.
Stadigt.
-Typiskt. -Arthur vinner igen.
Förlåt, Mooshu.
-Bra balans. -Tack!
-Nu ska vi se dig sparka. -Okej.
Attans.
-Jag är kassare än kass. -Det är ingen fara. Vi hjälper dig.
Du har allt en fotbollsspelare behöver.
Jag har en hypotes: Lär du dig sparka kan du göra mål.
Hur ska jag lära mig det? Jag har redan försökt massor.
-Vi ska lista ut det med en brainstorm. -Jag har det! Zebror.
Lyssna nu. Zebror är bäst på att sparka.
Vi kan studera en zebra och lära Arthur hur man gör mål.
Men zebror är inte förtjusta i människor.
Vi kan göra en robotzebra. De älskar människor.
Men det är svårt att hitta delarna till benen.
Det är sant.
Vi tar en person som är bra på att sparka
och tillverkar ett robotben som sparkar som hen.
Ett bioniskt träningsben? Coolt. Men vems spark?
Mål!
Coolt.
Klara, färdiga, gå, pappa!
Twister snurrar och sparkar.
Twister skadar ryggen. Jag måste vila. Har ni vad ni behöver?
Ja. Tack, pappa.
-Okej. -Jag vet hur vi gör.
Vi presenterar…
…Sparkaren.
-Coolt. -Sätt på den, och pang.
En perfekt spark.
-Vi sätter på den. -Jag står i mål.
-Okej, Arthur. Visa vad du kan. -Är du redo för målvakten Rosie?
Även kallad "Muren".
Fattar ni? För inget tar sig förbi mig.
Med det bioniska träningsbenet kan jag.
Om benet inte hjälper mig finns nog inget hopp.
Jag gör aldrig mål! Nu ger jag upp på riktigt.
Jag ger upp
Ja, jag ger mig, lägger av Jag har gått in i en vägg
Min kraft försvinner Allt jag ser är hinder
Blir rädd för att gå bet, så jag ger upp
Vill inte ens försöka
Det kommer ändå aldrig gå
Kämpa på Kom igen
Res dig upp nu och försök igen Nåt snett kan leda till nåt rätt
En lycklig slump som lär dig nånting nytt
Kämpa på
Kom igen
Låt ett misstag bli din bästa vän
Försök, försök
Ge inte upp, försök igen
Ledsen, men jag har bestämt mig. Det är roligare med sånt jag kan.
-Han är ju så bra på tennis? -Även om han bara slår bollen mot väggen.
Jag lade just ihop två och två. Han är bra på tennis för att han tränar.
Jag har en ny hypotes.
Om Arthur vill göra mål måste han träna. Kom.
Jag har gett upp. Jag tänker inte ändra mig.
Vi vill bara ställa några frågor.
-Okej, vad? -Hur blev du så bra på tennis?
-Jag vet inte. -Har du alltid varit det?
-Ju mer jag spelade desto bättre blev jag. -Tränade du?
Jag antar det.
Om du tränar på fotboll kanske du kan göra mål.
Då blir det kul och du vill träna mer. Vill du testa?
Okej, jag ger det en chans till. Sen är det färdigt. Färdigt.
Färdigt!
-Vi börjar med att dribbla. -Sätt igång!
Kom igen, Twist. Visa vad du kan!
Ja!
Stopp. Jag ser problemet.
Gubben, sparka med insidan av foten inte med tån. Testa.
Bravo!
Det gäller inte bara att träna utan om att träna rätt.
-Jag gjorde fel. Jag kan bli bra på det. -Absolut. Är du redo?
Okej.
-Okej? Är du redo eller redo? -Jag är redo!
Ingen boll passerar målis-Rosie.
-Heja Arthur. -Du fixar det!
Jag har den!
-Ja! -Mål!
-Det är min grabb. -Jag har gjort mitt första mål!
Ja! Arthur är etta. Som det står på mitt finger.
Du klarade det! Hurra!
-Tack för att du inte gav upp. -Varsågod.
Vetenskap och sport är bra lagkamrater, som vi.
-Ska vi passa lite? -Ja, kom igen.
Nu när jag är fotbollsstjärna får jag se om jag hinner.
Undertexter: Sara Palmer