NETFLIXOVA SERIJA
Kako, što, gdje, zašto? Što, gdje, zašto?
To je Ada Vijugica Ona je prava mala znanstvenica
Učimo zajedno Svijet kroz znanost otkrijmo
Tu je Iggy Peck, arhitekt
I Rosie Zakovica, graditeljica!
Sad kad ste tu, pružite nam ruku!
Zagonetka, tajna, važno pitanje Brzo provjerimo hipoteze sve postavljene.
Znanost sjajna je! To je Ada Vijugica
Ona je prava mala znanstvenica
Jer hipoteze ona postavlja I zaključke donosi tad
Ada Vijugica, naša znanstvenica!
„Ada Vijugica, mađioničarka.”
Špageti su imali savršen omjer tjestenine i umaka.
Prezentacija je bila veličanstvena.
Da, bilo je sjajno, gospođo… V.
To je bilo jako! Oprostite.
Hoćete jako podrigivanje? Gle ovo.
Svaka čast!
Kako si to učinio?
-Zanima vas tajna dobrog podrigivanja? -Da, naravno!
-Ovo. Ugljični dioksid iz gaziranih pića. -Ugljični dioksid?
Gdje sam to već čula? Aha, da!
Evo ga. To je kemijski spoj.
Znate da izdišemo ugljični dioksid?
Udišemo kisik koji tijela pretvore u ugljični dioksid koji izdišemo.
Ili podrigujemo.
A sad, za večerašnji nastup, poželite dobrodošlicu jedinstvenom
i nevjerojatnom Arthur-kadabri!
Bit ćete očarani, izvest ću najnevjerojatniji trik!
Učinit ću da ova tinta nestane!
-Ma nećeš! -Kul!
-Idem po krpu. -O, ne!
Valjda neće ostati mrlja. Možda je mogu očistiti magijom!
-Nevjerojatno! -Bravo.
-Rekao sam vam da će nestati. -Može li nestati i prljavo suđe?
-Kako si to učinio? -Čarolija.
Ne, kako? Molim te, reci mi, Arthure. Moram znati.
Ne mogu. Čarobnjak nikad ne otkriva tajne.
To ćemo još vidjeti!
-Kako si uspio? -Neću ti reći.
Reci mi kako.
Neću.
Možeš mi sada reći?
Mama!
Prestani gnjaviti Arthura u vezi s trikom.
-Znatiželjna sam. -Znam.
Ali ako ti ne želi otkriti tajnu, moraš to poštovati.
-Dobro. Prestat ću ga gnjaviti. -Bravo.
Laku noć, mama.
Tinta… Nestanak…
Mačkice…
Čarolija… Kako?
Moram znati kako je uspio!
Hitne ideje rano ujutro? Mora da je nešto ozbiljno.
Moram saznati kako je Arthur učinio da tinta nestane.
Pa, sigurno postoji razumno objašnjenje. Brat ti je čarobnjak.
Poznajem Arthura jako dugo.
Točno šest godina, 85 dana i dva sata. Mislim da nije čarobnjak.
Šteta!
Iggy, imaš li neku ideju?
Mozak mi ne radi ovako rano.
-Možda Arthur jest čarobnjak. -Nemoguće.
Mora postojati znanstveno objašnjenje.
Prolio je puno tinte na stolnjak koja je onda nestala.
Tako da ju je očito nečime neprimjetno počistio.
Lukavo.
Postavljam laboratorij.
Da je nečime brzo očistio tintu, to bi izgledalo kao čarolija.
Mislim da imamo hipotezu.
Hipotezu imam ja, hipotezu imam ja!
-Zar ta… -Se pojava…
-Ovime… -Objašnjava?
Zajedno mi odgovore tražimo!
Možda kriva je, ali saznat će se
Da naša hipoteza točna je
-To pretpostavka je -No imamo li dokaze?
Da! Hipoteza zove se to!
Hipotezu imam ja, hipotezu imam ja!
Provjerimo točnost njenu!
Hajmo!
Za provjeru hipoteze prolijmo tintu.
Zato nam treba ovo dvoje.
Priprema, pozor, balon!
Koji nered!
Ima dosta tinte.
I na nama.
Na meni ne, besprijekoran sam.
Sad otkrijmo kako očistiti tintu.
-Limunom? -Da.
Moja mama njime čisti kadu.
Dobro. Arthur nije očistio tintu limunovim sokom. Pokušajmo nečim drugim.
Ocat.
Deterdžent.
Soda bikarbona.
Ne. Mineralna voda?
Ne razumijem. Ništa ne pali.
Nimalo.
Rekla sam ti da je to čarolija. Ali umjesto čini, imao je posebnu tintu.
Ovo je samo takav neuspjeh!
Rosie, što je bilo u tim bocama?
Soda bikarbona i ocat.
Soda bikarbona i ocat!
Hej! Tako se radi vulkan!
Bježite!
-Spasite sebe! -Primi me za ruku!
Hvala. Koja kemijska reakcija!
Mislim da sam rasvijetlila problem. Trik je možda kemijska reakcija.
Rosie, možda si imala pravo da je tinta posebna.
-Znači, to je bila čarolija. -Mislim da je to bila znanost.
Tinta koja nestane u kontaktu sa savršenim spojem. Pa se čini kao čarolija.
Postoji samo jedan problem. Arthur nije ništa pomiješao.
Ali je! Izdahnuo je na tintu, sjećate?
Što je tata ono rekao da izdišemo?
O, da!
Ugljični dioksid.
-Točno! -Tako je!
Imam novu hipote…
Hipotezu.
Možda Arthurova posebna tinta nestaje u reakciji s ugljikovim dioksidom.
Nevjerojatno!
Ako je nova hipoteza točna, ova tinta trebala bi nestati uz ugljikov dioksid.
-To samo treba testirati. -Kako? Nema više mjesta.
Pa, znanstvenici se moraju snaći.
O, čovječe! A bio sam tako ponosan što nisam prljav.
Dobro. Za znanost. Ne mogu gledati.
Bez brige. Brzo će nestati.
-O, ne. -Učinimo to, Rosie.
Radije podrigujem nego izdišem ugljikov dioksid.
Da!
Gle!
-To! -Upalilo je!
Još sam besprijekoran. O, ne!
O, čovječe! Zaprljao sam se.
Ali to je za znanost pa je u redu.
Uspjeli smo! Trik je bio čarolija znanosti.
-Kako ste proveli dan? Počnimo s tvojim. -Došle su nam nove knjige, jedva ih čekam…
-Otkrila sam Arthurov trik! -…pročitati.
S pomoću tinte koja nestane uz ugljikov dioksid koji izdišemo
i zato si puhnuo da tinta nestane!
Stvarno? Ne mogu vjerovati.
Što je Arthuru?
Vjerojatno misli da si mu uništila trik.
Nisam. Riješila sam ga.
Zabavlja nas trikovima, neće da ih riješimo.
Zamisli da se trudiš oko tajnog izuma, a on ga svima otkrije.
Valjda bih bila uzrujana.
Imam novu teoriju.
Da? Koju?
Teoriju o nestajućoj tinti.
Nekad je najvažnije pitanje: „Kako će se netko zbog ovoga osjećati?“
Odlazi.
-Moram ti nešto reći. -Neću ti otvoriti!
Ako neće razgovarati sa mnom, možda mu mogu poslati poruku.
Ovo će upaliti.
Prazan papir?
Nije prazan. Poruku ćeš vidjeti s pomoću čarolije, kad se tinta zagrije.
Hej, kul!
To je čarolija kemije.
Da, znam. Sjajno je.
Oprosti što sam ti uništila trik.
Zanimalo me je kako si ga izveo jer je genijalan.
Ovo je najbolja isprika ikad. Valjda ti opraštam.
-Hej, da te naučim novome triku? -Može!
A sad ću ja, Ada Vijugica, mađioničarka, stvoriti novčić!
Kul!
-Ne mogu vjerovati! Kako si uspjela? -Je li cijelo vrijeme tu?
Oprostite. Mađioničar ne otkriva tajne.
„Baš kao Arthur.”
Tvu ima tvuper tvari, Tvada.
Ja ga razumijem. Rekao je: „Tu ima super stvari, Ada.“
-Zar ne? -Je li ti teško sve to dati?
Ne igram se više s time, igrat će se netko drugi. Ne trebam naočale.
Tako su male! Kao za vile!
Da, meni su premale, ali dobro će doći nekoj maloj znanstvenici
pri prvom eksperimentu.
-Evo još stvari. -Nečije smeće drugome je blago.
Blještavo!
Što imate, gđo V.?
To su zlatne hlače g. Vijugice. Nosio ih je na rolanju kad smo se upoznali.
-Hej! -Kad je još imao poteze.
Oprosti. Još imam poteze.
-Bravo! -Dobri potezi.
To, g. V!
Jao! Moja leđa!
Ali još imam poteze. Zadržat ću te hlače. U njima sam upoznao svoju kraljicu.
-Možeš ih zadržati. -Možemo zaraditi na starim majicama.
Pitam se koliko!
Imam još jednu stvar!
Gotovo nova nogometna lopta bez udubljenja i napuhana.
-Pazite! -Dolje!
Vidiš, dušo? Potezi.
O, da! Mali, zašto je poklanjaš?
-Ne volim nogomet. -Što? A molio si me da igraš.
-Hajde, loptajmo se. -Ne ide mi. Nikad nisam zabio gol.
-Nije da ti ne ide. -Tako je!
Razmisli. Imamo vremena prije odlaska.
Hajde, idemo po zadnje stvari.
Hej, tebi idu svi sportovi, zašto ti ne ide i nogomet?
Razmišljao sam o tome i iskreno, ne znam.
To je zagonetka, tajna, važno pitanje.
-A ako ti pomognemo? -Kako?
Znanstvenici bi našli rješenje. Zar ne, ekipa?
-Da! -Naravno!
Pomoći ćemo Arthuru da zabije gol. Uz znanost
Moramo te promatrati i stvoriti hipotezu.
Da budem pokusni kunić? Neću!
Naš pokusni Arthur. Znanost i sport odlično se slažu.
-Istina. -Da.
Odakle krećemo?
Čekaj, ne znam dovoljno o nogometu.
-Nogometaši moraju brzo trčati. -Testirat ćemo ti brzinu.
Utrka? Volim utrke!
-Vi se utrkujte, ja ću zapisivati. -Ja mogu navijati.
Roseino pravilo br. 908:
„Uvijek ponesi prst od spužve da možeš navijati.“
-Savršeno. Hvala, Rosie. -Nema problema. Još nešto?
Marker? Vuvuzela? Napola pojeden hot-dog.
Hvala?
Dobro, stanite na oznaku.
Priprema.
Krenite!
Naprijed ljudi!
Odvratno.
To!
Arthur pobjeđuje!
Brz si kao munja.
Da, nevjerojatna brzina!
-Mogao bih zauvijek trčati! -Imaš veliku izdržljivost. Dalje!
Testirajmo moju ravnotežu.
Mirno.
Šteta!
Arthur opet pobjeđuje!
Oprosti, Mooshu.
-Sjajna ravnoteža. -Hvala!
-Da vidimo kako pucaš. -Dobro.
Čovječe.
-Kao da imam dvije lijeve. -Bez brige. Pomoći ćemo ti.
Sve ti ide u prilog da budeš sjajan.
Imam hipotezu. Naučiš li pucati, zabit ćeš gol.
Kako ću naučiti? Pokušao sam i nije mi išlo. Uopće!
Prepusti to nama. Naći ćemo ideju.
Znam! Zebre!
Objasnit ću.
Zebre najbolje udaraju nogama. Proučimo li ih, Arthur će naučiti pucati.
Ali zebre se dugo navikavaju na ljude.
Napravimo robotsku zebru. One vole ljude.
-Teško je naći dijelove za zglobove. -Istina.
Ali mogli bismo naći osobu koja sjajno puca
i izraditi robotsku nogu koja kopira udarce.
Poput bioničke noge? Kul! Čiji ćemo udarac kopirati?
Gol!
Super.
Priprema, pozor… Hajde, tata!
Vijugica se okreće i puca.
Vijugica je sav izvijen. Pauza. Ali dobar sam. Je li to sve?
Da. Hvala!
Dobro.
Znam kako ćemo!
Predstavljam ti…
Pucača.
-Kul! -Stavi to na nogu i to je to!
Savršeno pucanje.
-Pomoći ćemo ti. -Idem na gol.
Arthure, da te vidimo.
Jesi li spreman za vratarku Rosie zvanu Zid?
-Shvaćate? Jer me ništa ne može probiti. -S ovom bioničkom nogom? Spreman sam.
Ako mi Pucač ne može pomoći, zbilja nema nade.
Nikad neću zabiti gol! Ovaj put stvarno odustajem.
Odustajem
Nastavit' ne mogu!
Neću proći kroz sve prepreke Jer nemoguće čini se to postignuće
bojim se i zato odustajem!
Ovo nema smisla, mi pobijedit' nećemo!
Nećemo odustati, moramo ponovno pokušati!
Jer jednom će pogreška postati Slučajnost sretna!
Nećemo odustati! Sada s neuspjehom budi prijatelj ti!
I pokušaj
Ustani i pokušaj opet ti!
Oprostite, ali odlučio sam. Zabavnije je držati se nečega što mi ide.
Ne razumijem. Sjajan je u tenisu.
Čak i kad samo udara lopticu o zid.
Mislim da sam rasvijetlila problem. Dobar u tenisu jer vježba.
Imam novu hipotezu.
Ako Arthur želi zabiti gol, mora vježbati. Hajde!
Rekao sam, odustajem. Neću se predomisliti.
Imamo neka pitanja pa ćemo te pustiti.
Dobro. Što je?
-Zašto ti ide tenis? -Ne znam.
Ide li ti oduvijek?
Što više igram, to sam bolji.
-Znači, vježbao si? -Da, valjda.
Da vježbaš nogomet, možda bi naučio zabiti gol.
Bilo bi ti zabavno i više bi vježbao. Želiš probati?
Dobro. Pokušat ću još jednom. Onda sam gotov.
Gotov!
Vježbajmo.
Idemo!
Hajde, mala. Da te vidim!
To!
Stani!
Vidim problem. Moraš udarati unutarnjim dijelom stopala, a ne ravno. Pokušaj.
Sjajno!
Dakle, nije važna samo vježba, nego i kako vježbaš.
Krivo sam pucao. Može mi ići nogomet!
-Naravno. Jesi li spreman probati? -Valjda.
-Valjda? Jesi li spreman ili nisi? -Spreman sam!
Nijedna lopta neće proći vratarku Rosie.
-Možeš ti to. -Uspjet ćeš!
Obranit ću!
-Da! -Gol!
To je moj sin!
Arthur Vijugica postigao je prvi gol!
Da! Arthur je najbolji! Kao što pokazuje i moj prst!
Uspio si!
To!
-Hvala što nisi odustala od mene. -Molim.
Znanost i sport sjajni su skupa. Kao i mi!
Dodajmo se.
Da. Hajde!
Sad kad sam nogometna zvijezda, nemam vremena.
Prijevod titlova: Marko Mravunac