SERIÁL NETFLIX
Jak, co, kde, proč? Co, kde, proč?
Ada Twist, zrak jak rys,
ta ráda vybádá to, co hledal bys!
Je to tam, nebo tam,
věda je všude, buď si jist!
A Iggy Peck, architekt,
a Rosie pro vesmír inženýr,
jsou pracanti - tak pomož i ty!
Jak záhadný je rébus a puzzle ve tři déčku,
ty hypotézy ověřme a splňme mise své!
Věda nezklame!
Ada Twist, zrak jak rys,
ta ráda vybádá to, co hledal bys!
Její svět vědou je,
tečky spojí do obrazce, z teorie kouká praxe, ví bystrá Ada Twist!
„Kouzelnice Ada Twistová.“
Ty špagety měly perfektní poměr nudlí a omáčky.
A servírování bylo magnifique.
Jo, bylo to fantastické, paní… T.
Páni. To bylo velké. Pardon.
Chceš vidět velké krknutí? Koukej.
Působivé!
Jak jsi to udělal?
Vážně chcete znát tajemství krkání?
- Prosím! - Rozhodně!
Tohle. Oxid uhličitý v šumivých nápojích způsobuje krkání.
Oxid uhličitý?
Kde jsem to už slyšela?
Jo!
Tady. Je to chemická sloučenina.
Věděli jste, že ho vydechujeme?
Jo. Nadechneme kyslík
a naše tělo z něj udělá oxid uhličitý, který vydechneme.
Nebo si krkneme.
A teď na dnešní show
přivítejte jedinečného
úžasného Artura Abrakadabra!
Budete oslnění,
protože udělám ten nejúžasnější trik, jaký jste kdy viděli!
Nechám tento inkoust zmizet.
- Ty jo! - Páni!
- Donesu ručník. - Ne!
Doufám, že to tam nezůstane.
Možná to můžu vyčistit pomocí kouzla!
- Úžasné! - Dobrý.
Říkal jsem, že zmizí.
Můžeš nechat zmizet i špinavé nádobí?
- Jak jsi to udělal? - Kouzlem!
Jak jsi to udělal? Prosím, řekni mi to, Arture.
Kouzelník nikdy neodhaluje svá tajemství.
To uvidíme!
Jak jsi to udělal?
Neřeknu.
- Řekni mi, jak jsi to udělal. - Ne.
Už mi to řekneš?
Mami!
- Musíš přestat Artura otravovat. - Chci vědět, jak to udělal.
Já vím. Ale jestli ti to Artur nechce říct, musíš to respektovat.
Dobře. Přestanu ho otravovat.
Hodná holka.
Dobrou noc, mami.
Inkouste…
Zmiz…
Koťátka…
Kouzlo…
Jak?
Musím zjistit, jak to udělal.
Nouzová porada hned ráno? To musí být vážné.
To je. Musím přijít na to, jak to Artur udělal.
Určitě existuje nějaké rozumné vysvětlení.
Tvůj bratr je čaroděj.
Znám Artura už dlouho.
Šest let, 85 dní a přesně dvě hodiny a myslím, že to není čaroděj.
Ach jo.
Iggy, máš nějaký nápad?
Takhle ráno nemůžu přemýšlet.
Možná má Rosie pravdu a Artur je čaroděj.
To nemůže být pravda. Musí existovat logické vysvětlení.
Artur vylil na ubrus spoustu inkoustu
a potom zmizel.
Musel to nějak vyčistit, aniž bychom si toho všimli.
Mazané.
Do laboratoře!
Kdyby Artur inkoust rychle vyčistil,
vypadalo by to jako kouzlo.
Myslím, že máme hypotézu.
Mám jednu z hypotéz,
mám jednu z hypotéz,
a snad tady obstojí
a dennodenně!
Líbí se mi, přijměte ji nadšeně!
Hypotézy nám račte neurážet,
pravda se teprv ukáže!
Když tvrdí, že jsou všechny ovce bílé, jedna černá řekne, lže!
Je tu jedna z hypotéz, nespadla přímo z hvězd!
Naše je, no na mou čest!
I tvou!
K otestování hypotézy potřebujeme rozlít inkoust.
Proto potřebujeme tohle a tohle.
Připrav se, pozor, pal!
Nepořádek!
To je pěkně inkoustové.
A my taky.
Já ne. Jsem bez jediné skvrny.
Teď musíme zjistit, co ten inkoust odstraní.
- Citron? - Jo.
Máma ho používá na čištění vany.
Dobře. Takže Artur nepoužil citronovou šťávu.
Zkusíme něco jiného.
Ocet.
Jar.
- Prášek do pečiva. - Ne. Perlivá voda?
Já to nechápu. Nic nefunguje.
- Ani trochu. - Říkala jsem, že použil kouzlo.
Ale místo kouzla asi použil speciální inkoust.
Tenhle experiment je epické selhání.
Rosie, co bylo v těch lahvích?
Jedlá soda a ocet.
Jedlá soda a ocet!
Takhle se dělá… sopka!
Utíkejte!
- Běžte. Zachraňte se! - Chyť se mě!
Díky. To byla velká chemická reakce.
Myslím, že mi to právě došlo.
Co když Artur použil chemickou reakci?
Možná jsi měla pravdu, když jsi říkala, že použil speciální inkoust.
Takže to bylo kouzlo.
Spíš věda.
Speciální inkoust, který zmizí, když ho smícháte se správnou sloučeninou.
Vypadá to jako kouzlo.
Je tu jen jeden problém. Artur inkoust s ničím nemíchal.
Ale ano. Artur na inkoust dýchnul, pamatujete?
A jakou sloučeninu můj táta říkal, že vydechujeme?
Jo!
Oxid uhličitý.
- Přesně tak! - Jo!
Mám novou hypo…
hypotézu.
Jestli Artur použil speciální inkoust, který reaguje s oxidem uhličitým,
tak díky tomu zmizel.
Neuvěřitelné.
Jestli je to pravda,
tak by měl tento inkoust zmizet po smíchání s oxidem uhličitým.
Jen to musíme otestovat.
Už nemáme místo na inkoust.
Vědci musí pracovat s tím, co mají.
Byl jsem tak pyšný, že jsem se nezašpinil.
Dobře. Pro vědu. Nemůžu se dívat.
Neboj. Ten inkoust brzy zmizí.
- Ale ne. - Jdeme na to.
Je mnohem zábavnější krkat oxid uhličitý, než ho vydechovat.
Jo.
Koukejte!
- Jo! - Zabralo to!
Jsem beze skvrny.
Ale ne!
Ach jo. Zašpinil jsem se!
Ale je to pro vědu,
takže to nevadí.
Zvládli jsme to! Arturův trik byl založen na vědě.
Jak jste se měli? Jak ses měl, zlato?
Konečně máme nové fantasy knížky. Nemůžu se dočkat…
- Vím, jak Artur udělal to kouzlo. - …až si je přečtu.
Použil jsi inkoust, který zmizí, když ho smícháš s oxidem uhličitým,
a proto, když jsi foukl na ubrus, inkoust zmizel!
Vážně? Nemůžu tomu uvěřit.
Co je Arturovi?
Asi má pocit, že jsi mu zničila kouzlo.
Ne. Vyřešila jsem ho.
Artur dělá svoje triky, aby nás pobavil.
Představ si, že pracuješ na tajném vynálezu,
a Artur by o tom všem řekl.
Asi bych byla dost naštvaná.
Asi mám novou teorii.
Vážně? Jakou?
Teorii mizejícího inkoustu.
Možná je občas nejdůležitější se zeptat: „Jak se pak bude ten druhý cítit?“
Běž pryč.
- Musím ti něco říct. - Nepustím tě dovnitř!
Jestli se mnou nechce mluvit, možná mu to můžu říct jinak.
To by mělo stačit.
Prázdný kus papíru?
Musíš použít kouzlo, abys viděl tu zprávu.
Když se inkoust zahřeje, uvidíš ji.
Super.
Je to kouzlo chemie.
Jo, já vím. Je to super.
Promiň, že jsem ti ten trik zničila.
Chtěla jsem na to přijít, byl to nejlepší trik, co jsem kdy viděla.
Tohle je nejlepší omluva, jakou jsem kdy dostal.
Odpouštím ti.
- Naučím tě nový kouzelnický trik. - Dobře!
A teď já, kouzelnice Ada Twistová, vytáhnu minci ze vzduchu!
Paráda!
Neuvěřitelné. Jak jsi to udělala?
Byla tam celou dobu?
Promiňte. Kouzelník neodhaluje svá tajemství.
„Blafuj jako Arthur.“
Tady fou fakt fufer věci, Vado.
Mluvím šnorchelštinou.
Řekl: „Tady jsou fakt super věci, Ado.“
- Že jo? - Je těžké se toho vzdát?
Ne, když už si s tím nehraju. Budou bavit někoho jiného.
- Moje první laboratorní brýle. - Jsou tak malé! Jsou jako pro víly.
Přesně tak. Jsou mi moc malé,
ale možná se hodí nějaké malé vědkyni, která udělá svůj první experiment.
- Další věci. - Pro někoho odpad, pro jiného poklad.
To se třpytí.
Co to máte, paní T?
To jsou zlaté kalhoty pana Twista.
Měl je na parketu, když jsme se poprvé potkali.
- Hej! - Tehdy ještě uměl tančit.
Ale já pořád umím tančit.
- Jo, tati! - Dobrý.
Jo, pane T!
Au! Moje záda!
Ale pořád mi to jde. Ty kalhoty si nechám.
Měl jsem je, když jsem potkal svou královnu.
Dobře, nech si je.
Ale moje stará koncertní trička můžeme dobře prodat.
Zajímalo by mě, jak dobře?
Ještě chci vyřadit jednu věc.
Skoro nepoužitý fotbalový míč. Žádné promáčknutí. Nafouknutý.
- Pozor! - K zemi!
Vidíš, zlato? Jde mi to.
Jo! Proč tohle vyřazuješ?
Fotbal mě moc nebaví.
- Prosil jsi mě, ať tě nechám hrát. - Pojďme si zakopat.
Vůbec mi to nejde. Nikdy jsem nedal gól.
- Myslím, že ti fotbal jde. - Ano.
Přemýšlej o tom. Ještě máme čas.
Pojďme to tady dokončit.
Vždyť tobě jde každý sport,
proč ti nejde fotbal?
Hodně jsem o tom přemýšlel, netuším.
To je záhada. Hádanka. Rébus. Pátrání.
- Můžeme ti pomoct? - Jak?
Chytří vědci by na to mohli přijít. Že jo, Rosie a Iggy?
- Jo! - Rozhodně!
Zjistíme, jak pomoct Arturovi dát gól. Pomocí vědy.
Nejdřív tě musíme sledovat a zformulovat hypotézu.
Být vaše laboratorní krysa? Ne!
Náš laboratorní Artur.
Věda a sport jdou dohromady.
- Jo. - Pravda.
- Dobře. Čím začneme? - Netuším. Moc toho o fotbale nevím.
- Fotbalisté musí rychle běhat. - Otestujeme tvoji rychlost.
- Závod? Miluju závody! - Ty budeš závodit, já budu psát poznámky.
Já budu fandit.
Rosie pravidlo číslo 908.
Vždycky s sebou měj něco na fandění.
Skvělé. Díky, Rosie.
Jasně. Ještě něco?
Pero na autogramiádu? Vuvuzelu?
Napůl snědený hotdog.
Díky?
Dobře, závodníci, na místa.
Připravit.
Start!
Do toho, Arture, Rosie!
Nechutný.
Jo!
Artur vyhrál!
Jsi hrozně rychlý.
Jo, úžasná rychlost!
- Můžu utíkat věčně! - To znamená, že máš i vytrvalost. Další.
Rovnováha. Musím otestovat rovnováhu.
Opatrně.
Ale ne!
Artur zase vyhrál!
Promiň, Mooshu.
- Skvělá rovnováha. - Díky!
- Teď se podíváme, jak kopeš. - Dobře.
Bože.
Jsem v kopání nejhorší na světě.
Neboj. Pomůžeme ti.
Máš předpoklady, abys byl dobrý fotbalista.
Mám hypotézu. Když se naučíš kopat, zvládneš dát gól.
Ale jak se naučím kopat? Už jsem to zkoušel a selhal jsem.
Přijdeme na to. Od toho jsou nápady.
Mám to. Zebry!
Ukážu vám to.
Zebry umí nejlépe kopat.
Když se na jednu podíváme, Artur se naučí kopat a dá gól.
Ale zebrám dlouho trvá, než začnou věřit lidem.
Uděláme robotickou zebru. Ty milují lidi.
Robotické nohy jsou vzácné a je velmi těžké je sehnat.
To je pravda.
Najdeme člověka, který umí skvěle kopat,
a uděláme robotickou nohu, která kopíruje kop.
Bionickou tréninkovou nohu? Super! Ale koho okopírujeme?
Gól!
Super.
Připravit, pozor… teď, tati!
A Twister dělá otočku a kope.
A Twister si něco udělal. Musím si dát pauzu.
- Pořád mi to jde. Máte to? - Jo. Díky.
Dobře.
Já vím, jak na to!
Představujeme ti
Kopače.
- Super! - Vezmeš si ho a zázrak!
Dokonalý kop.
- Pomůžeme ti to nasadit. - Já budu v bráně.
Arture, ukaž nám, co umíš.
Jsi připravený na brankářku Rosie, která je přezdívaná Cihlová zeď?
Chápeš? Protože nic nepustím.
S touhle bionickou nohou? Jsem připravený.
Jestli mi nepomůže bionický Kopač, tak je to beznadějné. Nikdy nedám gól!
Tentokrát to fakt vzdávám.
Je to krach!
Dneska zbořil se mi svět!
To, co nedovedu, vzdávám bez kuráže, vrážím do překážek,
bojím se, vzteky couvám zpět…
Nevím kudy dál,
a tak vážně končím s tím!
Žádný krach!
Chce to klid!
Nadechni se a škrtni ouvej!
Chyba je jen mateník,
objev náhodný přivolej!
Žádný krach!
Chce to klid!
Jako já se každý někdy splet!
Hraj dál, dál, dál,
hlavu si lámej dál a hned!
Promiňte, už jsem se rozhodl.
Budu se držet toho, co mi jde. Je to zábavnější.
Nechápu to. Tenis mu tak jde.
I když hraje jen o zeď.
Už to mám! Už mi to docvaklo.
Artur je dobrý v tenisu, protože trénuje.
Mám novou hypotézu.
Jestli chce Artur dát gól, musí trénovat. Pojďte!
Říkal jsem, že končím. Nepřemluvíte mě.
Máme jen pár otázek a pak tě necháme být.
Fajn. Ptejte se.
- Jak to, že ti jde tenis? - Já nevím.
Byl jsi vždy dobrý?
Myslím, že čím víc jsem hrál, tím jsem byl lepší.
Takže jsi trénoval?
Jo, asi jo.
Kdybys trénoval fotbal, naučil by ses kopat a dal bys gól,
pak by tě to bavilo a chtěl bys trénovat. Zkusíš to?
Dobře. Ještě tomu dám šanci.
A pak končím.
Končím!
Začneme s tréninkem.
Jdeme!
No tak, Twistová. Ukaž mi snahu!
Jo!
Stůj! Už vím, co máš za problém.
Zlato, musíš kopat vnitřkem nohy, ne rovně. Zkus to.
Paráda!
Takže nejde jen o trénování, jde o to, jak trénuješ.
Dělal jsem to špatně. Můžu hrát fotbal.
- Jasně. Připravený na branku? - Asi jo.
- Asi? Jsi připravený? - Jsem připravený!
Brankářce Rosie nic neunikne.
- Pojď, Arture! - Dokážeš to!
Mám to!
- Jo! - Gól!
To je můj syn.
Já, Artur Twist, jsem dal svůj první gól!
Ano! Artur je jednička.
Jak říká můj prst.
Dokázal jsi to! Jupí!
Jupí!
- Díky, že jsi to nevzdala, malá A. - Nemáš zač, velký A.
Věda a sport jdou dohromady, že? Jako my?
Pojďme si kopat.
Jo. Pojď na to.
Jsem fotbalová hvězda, uvidím, jestli budu mít čas.
Překlad titulků: Markéta Schlemmerová